VOD (2)
Obsahy(1)
Asger Holm, bývalý policajt, ktorému bola pridelená služba na tiesňovej linke, odpovie na volanie od unesenej ženy. Keď je hovor náhle prerušený, začína po žene a jej únoscovi pátrať. S telefónom ako jediným nástrojom, obklopený stenami kancelárie vstúpi Asger do pretekov s časom, aby zachránil ohrozenú ženu. Zločin, ktorý odkrýva, je však omnoho väčší, ako sa na začiatku mohlo zdať. Jeden z najsľubnejších tvorcov novej dánskej filmovej generácie, režisér Gustav Möller, v svojom prvom celovečernom filme experimentuje s ľudskou predstavivosťou, zmyslami, strachom a presvedčením, že najsilnejšie filmové momenty, sú tie, čo nevidíte. (ASFK)
(viac)Recenzie (469)
Můj zamilovaný žánr, ale celkem zklamání. Hlavně kulhající scénář raněný předstíráním, naivitou a hromadou klišé. Čekal jsem chytřejší podívanou. ()
Opět něco mimo Karlovy Vary. Film, který jsem tam chtěl vidět snad nejvíce ze všech a skončilo to tak, že jsem si musel počkat měsíc do Prahy. A i to bylo o hubu. Setkáváme se zde s mým oblíbeným pseudožánrem klaustro-filmem. Jako obvykle a co možná nejlépe se ani zde vlastně nehnete z místnosti. Tedy tady spíše z budovy, abych nepřeháněl. Film má neuvěřitelnou atmosféru. Seznamujete se s postavou a u ní je neustále více objevován rys jejího charakteru a její příběh jako takový. Poté přijde i linka samotná. A tak nějak, i když byste rozuzlení mohli čekat, film vás dokáže držet tak, že nad alternativy docela nepřemýšlíte. Neuvěřitelná symfonie přesně tak jak jsem čekal. Jen hrajte, mistře! ()
Opravdu jsem nečekal, že mě dokáže dostat takové minimalistické drama. Opravdu silný zážitek. Konec dokonalej. Zvraty úžasný. Výkon malé Matildy dechberoucí. Uf, to fakt stojí za to. Napsal bych toho podstatně víc, ale Lima to všechno už vystihnul za mě. ()
Tak tohle byla moc pěkná one man show. Výborně napsané i zahrané. ()
Pěkné drama a dobré dějové zvraty... dal bych i 4*, ale to by pak hrozilo, že si to pustím znovu... :) ()
Dost stejný jako Noční jízda, navíc s takovym neolevičáckym poselstvim "Do ničeho se nemíchej, všechno za tebe zařídí stát a jeho složky" (kde dělaj samý elity). Což bych asi nějak i překousnul, ale i přes občasný dobrý napětí prostě nejsem typ, co by si užíval hodinu a půl sledovat někoho, jak telefonuje nebo si mne čelo, jak se události špatně vyvíjejí. #mfkv (60%) ()
Den Skyldige na začátku sevře a do poslední vteřiny nepustí. Möller výborně pracuje s představivostí publika a rozvíjí úměrné množství zápletek, z nichž každou využívá pro prokreslení a plastičnost hlavní postavy. Jo, forma není originální - stylem navíc Tísňová linka hodně připomíná třeba film Noční jízda (2013). Jenže všechno, co se v průběhu nabitých 85 minut stane (nebo spíš zazní), má efekt na budoucí rozuzlení, žádná věta nepřijde nazmar. A tenhle storytelling já hodně cenim. ()
Dialogové cvičení, kde se se dá předpokládat, jak se to bude vyvíjet. Hraje se podle pravidel, základní kvalita tam je...60%. ()
Po příběhové stránce hodně děravé, Gustav Möller ale tyhle nedostatky dohání strhujícím tempem a dusnou atmosférou. Díky tomu nemáte ani moc času přemýšlet nad tím, jestli to celé dává smysl (po zpětném ohlédnutí a vrtání se v detailech určitě nedává), ale nikdo nikdy neřekl, že filmy musí být přesným vyobrazením reality a když šlape všechno okolo, tak proč neodpustit pár přešlapů v dějové lince. Jedná se o Möllerův první scénáristicko-režijní počin, o to víc jsem ochotný být shovívavý. Ono se sice může zdát, že natočit první film z prostředí jedné místnosti je skvělá a dobrá volba, ale opak je pravdou. Pro mě je tohle jedna z nejtěžších filmařských disciplín, protože nemáte moc prostoru jak s divákem manipulovat a musíte být hodně prozíravý. To všechno se Möllerovi daří a spolu s MVPým v hlavní roli Jakobem Cedergrenem, který i s konstantně naštvanou grimasou dokáže vyvolat sympatie, se mu podařilo natočit syrovou severskou detektivku, která strčí celého slavného Sněhuláka do kapsy. ()
"Halóó, tady Impulsovi, jak zní tajné heslo?" - Kurva, prosím, už se snažím 10 minut dovolat do špitálu, moje stará se právě odkrágla mým revolverem, na kterém jsou nedopatřením moje otisky prstů, ale já ji do prdele nezabil! - "Omlouváme se, ale to není správné výherní heslo, snad příště.." Stát jako je Dánsko, kde je doslova nulová kriminalita, a když zrovna neřádí v ulicích Peter Madsen, Dánská policie si už při desátý svačinový přestávce, z kartonu sirek staví mrakodrapy. To byste ale nebyl čurák, který 14 hodin v kuse si zahřívá rudé ucho u telefonního terminálu, v call-centru na nouzovce. Je celkem rutina, když vám denně zavolá nějaký dobromil, kterého okradla štětka nebo feťák Otto, který dennodenně vytáčí našeho Oleka, pod každým jiným jménem samozřejmě, že se omylem dovolal na linku bezpečí, když chtěl volat ke Karlíkovi, který má tajný klíč k čokoládové továrně. Ale tu jářku, jednou se z toho stereotypu stane sriller, na motivy Hitchcocka, a zavolá vám ženská, která je právě unesena svým žárlivým bejvalým. Film, který si užije i sluchově postížený! Nevěděl jsem, že i Dánsko umí dělat tak silné filmy. Čemu se divit, že? Celý film je točený jen v jedné místnosti, na telefonním dispečinku, nikdy neuvidíme obličeje na druhém konci linky. V průběhu hovorů, se dozvídáme, že Asger je zaveden do zločinu, kde někoho zastřelil a druhý den mu má svědčit na soudu jeho kamarád, který taky v průběhu hovorů, volá Asgerovi. To abyste se i vy, laboratorní krysy za telefonem, jednou za čas těšili do té otročiny za minimální mzdu. ()
Ani Bruce Willis by nedokázal zachrániť úplne všetkých iba cez telefón. Divák si ale musí dokázať predstaviť úplne všetko iba z hlasu cez telefón, a prijatie filmu potom závisí práve od tej predstavy. Ja som bol na to asi nejako priemerne, napätie vo filme fungovalo, zvrat pred koncom bolo to najhlavnejšie a zároveň očakávané. ()
Komorní, ale o to více syrový thriller s překvapivou logickou pointou. Norská pecka, která rozhodně stojí za pozornost i pro fandy jiných žánrů. ()
Velmi zajímavý film, ale pořád nevím, co si o něm vlastně myslet. Příběh (zcela) vyhořelého policisty, pro kterého už nemá práce ani život smysl, naruší (pro něj jeho) "životní" hovor unesené ženy. Kdybyste chtěli vidět krizovou intervenci v praxi, tenhle film vám spíš ukáže, jak se to dělat nemá/nesmí. Asger měl světlé chvilky, ale často se nechal unést a za každou cenu chtěl svůj velký případ vyřešit. Nutno říct, že zápletka je tušitelná od začátku, ale i tak překvapí! Více méně vše nakonec dobře dopadne... ale právě ten konec je důvodem, proč nevím, co si myslet. Uvidíte sami. ()
⚪So spoilermi, lebo mi to nedá.⚪ Akože dóbre, neuprieme tomu fajn atmosféru, aj to, že neopozeraná tvár hlavného hrdinu urobí svoje, že je to komorná skoro one man show, ktorá si relatívne dokáže udržať tempo až do konca je chvalihodné, aj ten spomínaný zvrat je celkom fajn (dal by sa odhadnúť, ak však divák vôbec pri filme nepremýšľa, tak ho isto dokáže prekvapiť.) A tam tak nejak končí chvála.⚪ Nedá sa ubrániť pocitu, že celá premisa, resp. koncept bol vytvorený ako rozhlasová hra, resp. dramatizované čítanie. Spôsob, akým sa vo filme pracuje so zvukmi (vŕzganie podlahy, dverí, štartovanie motora, plač, rozbitie skla atď.), aby sa kompenzovala absencia obrazu a divák aspoň približne vedel, čo sa deje je totožný s rozhlasovým médiom, čo nie je vyslovene chyba, ale potom sa natýska otázka, načo vôbec nakrúcať a sledovať film, ak by sme si mohli radšej vypočuť audiodrámu.⚪ Ďalšia kapitola sú logické kiksy, ktoré mi (aj napriek dobrej atmosfére) bili do očí tak, ako už dlho nie - napr.: Ako si môže pracovník na tiesňovej linke ihneď myslieť, že niekto je unesený, ak údajná obeť má neobmedzený prístup k mobilu, aj keď sedí vedľa únoscu? Čo je to za súkromnú miestnosť pre dispečerov, v ktorej ale nikto nepracuje? Ako si môže dispečer dovoliť rozbíjať majetok policajnej stanice (lampa, nábytok, klávesnica), a nikto z jeho kolegov sa neozve, aj keď všetko musia počuť z vedľajšej miestnosti a pár minút predtým naňho škaredo zazerala nadriadená už len preto, že si dovolil prijať súkromný hovor? Prečo muž na linke hneď na začiatku nepovedal, čo sa naozaj stalo? A hlavne, prečo hrdina v závere odíde zo súkromnej miestnosti, aby sa mohol ,,krásne priznať" pred svojimi kolegami?⚪Toto všetko sú situácie, ktoré sa dejú len preto, že ich scenár potrebuje, nemajú logické vysvetlenie.⚪Vrcholom je ale zapojenie skoro tzv. ,,BLM problematiky," síce nezaznie, že by bola hrdinova obeť čierna, ale aký význam mal vôbec celý tento motív v príbehu? Načo tam bol? Ako psychologizácia hrdinu skoro nulové, v príbehu to nezohralo žiadnu úlohu, úplne zbytočné, rovnako ako linka s ,,kamarátom-komplicom."⚪Tiesňové volanie nie je vyslovene zlý film. Má dynamiku, má atmosféru, snaží sa vytvoriť dojem, že ako divák v priebehu deja odhalíte niečo veľké, ale zároveň je v určitých bodoch veľmi problematický, neuveriteľný a aj celková pointa (odpúšťanie psychopatovi, preto, že je psychopat) je na zamyslenie. V tom zlom slova zmysle.⚪Ps.: Šušká sa, že Amíci, ktorí asi nevedia čítať titulky si vytvorili vlastný Netflix remake tohto filmu s J. Gyllenhaalom v hlavnej úlohe. No, tak im gratulujeme.⚪ ()
Solidní 4 hvězdy. Je úžasné kolik napětí lze vyvolat pouhým snímáním policisty tísňové linky z několika úhlů po celých 85 minut. ()
Hmm, tak tohle je hodně zajímavej film. Celej film strávíš tím, že čumíš na týpka, kterej telefounuje a snaží se zpoza sluchátka vyřešit zapeklitý případ. Jako originální na tom je,že se vůbec nedostaneš z místnosti a pořád jen čučíš na chlápka jak telefounuje. Ale, mluví s třema lidmama na drátě, takže je to 3x zajímavější než kdyby mluvil jen s jedním :o). Zápletka hodně chytlavá (rozříznutý malý dítě, brrr), ale jen to slyšíš, nevidíš, páč pořád koukáš na toho chlápka jako telefounuje :o). 4 hvězdičky dávám za originalitu, páč kdy se ti poštěstí hoďku a půl čumět na chlápka co telefounuje... Ale vidět znova to už nechci. Možná sem měl zůstat v T mobilu, tak bych podobnejch příběhů měl asi víc. ()
Osmdesát minut trpím při pohledu na člověka, který se na tísňové lince chová jako pán bůh a dělá si, co se mu zachce- mluví si, s kým se mu chce, jak dlouho chce, s kým se mu mluvit nechce, s tím nemluví, nechává si pro sebe i ty nejpodstatnější informace, všechno řeší prakticky až do posledního okamžiku bez koordinace s kýmkoliv, bez porady, bez kontroly, abych se za tu hrůzu, že to tak snad někde může opravdu fungovat, spokojil s vyfutrovaným, do mrtě promyšleným “happy (?) endem”. Konec silný, všechno silné? Málem jsem tomu podlehl, ale takhle krátkou paměť nemám. ()
Hodně se to ve mě pere, vážně jo. Na jednu stranu je fakt až geniální, jakým napínavým způsobem dokázal mladý začínající severský režisér udělat film, co se odehrává v jedné místnosti, na druhou stranu mě ale postupem času hlavní hrdina místy až sral tím svým věčným otravováním všech záchranných složek v kraji i mimo něj. Maník, co nemá zameteno před vlastním prahem, káže vodu a pije víno. Být v kůži v tu chvíli zasahujícího policisty a slyšet na drátě nervního maníka, který se co minutu ptá, jak to vypadá a co má dotyčný dělat jinak, by mi přivodilo asi vlastnoruční střelbu služební zbraní do hlavy. Ale ok, není to bůhvíco, průser ale taky ne.....................moje hodnocení = 6,5 z 10. ()
Tenhle typ filmu mám vyloženě rád - nízkorozpočťák o pár lidech (v tomto případě můžeme dokonce říct, že o jednom člověku, kterýho vidíme), kde se atmosféra buduje napsaným dialogem. Jasný, známe tenhle koncept z jiných filmů, přesto je tento seversky zachmuřenej snímek taky zajímavej. Sice je fakt, že na začátku jsem si říkal, že hlavní postava na lince se nechová zrovna profesionálně. Postupem času se ale dozvíme, co za jeho psychologickým rozpoložením stojí, a samozřejmě především rozkryjeme hlavní příběh, kterej nám po hodině nabídne zajímavej zvrat. Faktem je, že závěr samotnej byl na můj vkus až moc useklej, ale asi to byl záměr - šlo ve filmu přece jenom o ten hovor, nic jinýho. ()
Hodnotím napětí, atmosféru a zpracování. Ne chování labilního operátora, který sólo špatně průběžně vyhodnocoval situaci a rozhodl se celou akci odřídit sám (což v reálu neexistuje!). 112tka není žádná schovka pro psychicky rozsypaný výjezďáky, který čeká soud za pochybení. Váš osobní život na lince neexistuje. Pracujete v týmu. A rozhodně sdílíte všechny informace s ostatními a nebudete si pro sebe syslit fakt, že vrahem je vlastně někdo jiný. Wtf. Jo a majáky se při příjezdu ke skokanovi vypínají. ()
Reklama