Réžia:
Jiří SádekScenár:
Michal SamirKamera:
Alexander ŠurkalaHudba:
Ben CorriganHrajú:
Aňa Geislerová, Karolína Lipowská, Zdeněk Mucha, Daniela Kolářová, Jiří Štrébl, Marie Ludvíková, Mikuláš Prošek, Halka Jeřábek Třešňáková, Marek Pospíchal (viac)Obsahy(1)
Eliška s malou dcerkou se po mnoha letech vrací do rodné vesnice svého muže, aby se zde pokusila o nový začátek. Kromě vlídného přijetí sousedů ji tu však čeká i setkání s místní podivínkou, ženou, která ve své pomatené mysli vleče tíhu vlastního dávného neštěstí. Kolem Elišky, vystavené traumatům z osamělosti a postupně vysilované boji s nekonečnými úředními stereotypy, se postupně začínají spřádat sítě prokletí. Podaří se Elišce zachránit sebe i dceru před mysteriózním zlem dřív, než ji zcela ovládne stín Polednice a nebo vlastní šílenství? (Falcon)
(viac)Recenzie (438)
Neví přišlo mi to dost suchý jako celej film . ()
Dost slabý rip-off Babadooka (a ani ten mě neuchvátil). Hezky vypadá, slušně zní, ale co do příběhu, postav a hereckého podání jsem tomu vlastně vůbec nevěřil, natož aby mě to vtahovalo. ()
Příběh by se dal shrnout do jedné věty, ale ta atmosféra tady, ta je k nezaplacení. Dlouho to pro mě bylo na 4*, bohužel poslední třetina by potřebovala tak o deset, patnáct minut více, protože jsem neuvěřil tomu zlomu v chování Geislerky. Celý film k tomu totiž vůbec nesměřoval, pouze jen tak lehce naťukával v náznacích, a to, co se v poslední desetiminutovce událo, bylo příliš překotné. Lépe to příběhově doplnit a byla by to pecka, protože na režijní celovečerní debut velmi dobrá práce. Prostě takový prima skoro horůrek, prosluněný, s atmosférou spáleného léta a kamerou působivě snímající zlatavé lány polí. A výbornou zvukovou složkou. ()
Zatím nejlepší snímek mladých tvůrců z okruhu Samira a Chlupáčka, klasika v novém kabátě, vizuálně vynikající, jen škoda, že příběh vyšumí poněkud do ztracena. 70%. ()
Anička mně svým stále vyzrálejším hereckým projevem dělá velkou radost, tady prakticky táhne celý film a táhne ho naprosto suveréně. Kdo by podle názvu čekal spíše horor bude zklamán, tady je to spíše rodinná pschologie se strašidelnějším prvkem. Svou prácí mě dostal Jirka Sládek, na to, že se jedná o režisérský debut jde z filmu skvělá atmosféra, práce s obrazem rovněž vynikající. Osobně jsem měl trošku problém s finálovkou, to bylo trošku zbytečně přestřelený a vyhrocený. ()
Když jsem se o Polednici bavil s kdekým, kdo ji už předtím viděl, tak mi každý řekl, že se mu moc nelíbila. Ale zajímavý bylo, že dokázal pochválit atmosféru, hudbu a herecké výkony. Nepochopil jsem tedy, v čem je problém. Dokud jsem ji sám neviděl. Polednice je totiž film, který podle mě ocení opravdový fanoušek filmu. Ne konzumní divák. On to totiž rozhodně není horor, ale spíš psychologické drama. To ale naprosto výborné a s atmosférou, která by se každou další minutou dala krájet. Osobně musím říct, že boží je jak prostředí vesnice, které je obestoupené obilnými klasy a sálá z nich vedro, že i v zimě by Vás plátno v kině zahřálo, tak v podstatě všechno ostatní. Herecké výkony byly například fantastický. Každá postava byla naprosto perfektní a to jak ze strany všeobecně známých filmových tváří jako je Aňa Geislerová nebo Daniela Kolářová, tak ze strany malé Karolíny Lipowské, které taky byla opravdu super. Z chlapské strany byl Jiří Štrébl úplně úžasnej a zahrál tu svojí pivní postavu úplně fantasticky. Stejně tak i Zdeněk Mucha, ze kterého ta nepříjemná minulost vysloveně tryskala. Musím se přiznat, že tak dobrý postavy jsem v českém filmu hrozně dlouho neviděl. Stejně tak jsem se rochnil i v hudbě, která je na české poměry v podstatě ultimátní. Jednoduché, ale intenzivní piáno zde dodává atmosféře naprosto parádní napětí. Za sebe tak musím říct, že mě trošku mrzel závěr, který byl hrozně rychlý, ale vševypovídající v rámci samotné balady, která byla pro tento film základem. Divákům do budoucna doporučuji, ať od filmu očekávají zážitek a nesnaží se ho srovnávat s americkými horory. Takové srovnání jsem totiž také slyšel. Polednice si totiž divákovo oko zaslouží a já jsem hrozně rád, že se někdo v naší malé zemičce nebál a zkusil natočit něco jiného…jinak. ()
„ONA SE VRÁTÍ A VEZME DÍTĚ!“ /// Tenhle příběh vo starodávný sociální pracovnici nejde brát jako Erbenovu baladu. K tomu slouží Kytice. Tady jde o vesnickej film plnej vaty (aneb jak nasytit 85 minut), při kterým člověk sice prozře, ale zároveň zalituje promarněnýho času. Svýho. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) „U lavice dítě stálo“… tak to už mě nebere! 2.) Venku je vedro, že by starý hráblo! /// PŘÍBĚH ** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
"My si mohli, když jsme si chtěli něco vysvětlit, říct: 'Chceme to jako v tom a tom filmu.' Protože myslím, že máme filmy docela nadrcené," řekl o tvůrčí spolupráci za kamerou režisér Jiří Sádek. Kolikrát asi a v jakých všech fázích práce na "Polednici" zaznělo 'Chceme to jako v Babadookovi'? Diváci, kterým tento zásadní hororový titul posledních let neunikl, budou nevyhnutelně z filmu mít pocit permanentního deja vu. Podobnost konkrétních motivů, prvků i formálních postupů je natolik silná, že není možné, aby šlo o náhodu. Zatímco jiní mladí čeští filmaři kopírují formální postupy zahraničních vzorů, Sádek, Chlupáček a Samir se pohybují na hraně plagiátorství. Když to dovedeme do extrému, tak zatímco jiní poučenou formou oslovují především diváky, kteří také mají kinematografii nadrcenou, "Polednice" naopak sází na diváky nepoučené, kterým se může vydávat z originální dílo. Přitom tvůrci dokáží výtečně rozehrát lokální prvky, které byť čerpají z klasického kontrastu města a venkova, působí živě a přirozeně. Navíc základní koncept moderního nedoslovného přepracování kanonické básně, postavený na motivech neveselých stránek mateřství, skýtá velký potenciál. Paradoxně však "Babadook" představuje nejen vytříbenější a stylově sevřenější, ale i nosnější a věrnější adaptaci Erbenova textu. ()
Áno, chápem, nie som blbec, nie som včerajší a nie som ani včerajší blbec. Horor má veľa podôb a vonkoncom nemusí ísť len o krváky. Lenže toto fakt nie je horor. Tu nie je ani jeden hororový prvok. Vôbec nechápem, prečo sa to volá tak, ako sa to volá. Polednica sa vo filme objaví na tri sekundy v jednej scénke a aj to je starostova poopičná nočná mora. Po dedine behá bláznivá starena, tá však zabila jedno dieťa pred desaťročiami a odvtedy nič. A v polke filmu zomrie a následne sa neobjavuje ako duch, takže ani z tejto strany nehrozí nebezpečenstvo. Jedinou pošahanou osobou je tu hlavná hrdinka, ktorej ale začne harašiť v podstate z ničoho resp. je tu dosť veľa rôznych náznakov, kvôli ktorým jej začne harašiť, ale je to nakrútené len povrchne a skratkovito, takže sa tomu dosť blbo rozumie, aspoň ja som teda tomu dosť blbo rozumel a to som Polednicu videl dva razy krátko po sebe. Atmosféra zaspatej dedinky fajn, i sparné leto, ale tým to pomaly ale isto hasne. A rôzne dedisnké figúrky a postavičky sa sem vôbec nehodia, toto predsa nie je štúdia dedinského koloritu. ()
Označit Polednici jako psychologické drama, nikoliv jako horor, je už sám o sobě spoiler jako kráva. Člověk tudíž ještě před filmem ztratí naději v tom, že by se zde objevil onen lehký mysteriózní prvek. O strašení se tu tak stará hlavně stará Mrázová v podání Daniely Kolářové, která se asi ve dvou případech objeví tam, kde ji zrovna nečekáte. Samozřejmě za přispění div ne ohlušujícího zvuku, takže se leknete tak či onak. Geislerky proměnu z počátečního zoufalství do čirého šílenství přivádí Sádek na ploše necelých 90 minut celkem uspěchaně, na druhou stranu se hrdince nelze divit - horko jak kráva, umyjete se leda tak suchou hlínou, barák v příšernym stavu, na krku exekuce a do toho neposlušný děcko - no depka jak svině. Obsazení a vizuál každopádně super, jen se připravte na to, že to s Erbenem nemá nic společnýho. ()
Moc hezká atmosféra, opravdu depresivní a strašidelná, ale jinak byl ten příběh ve všech směrech nedotažený. Matka se chovala zcela nepochopitelně, u dcery to alespoň lze omluvit tím, že byla ještě dítě, zato Daniela Kolářová zahrála svou postavu bravurně, šel z ní strach. ()
Jednotlivosti zajímavé, audiovizuál skvělý, jen naprosto neukotvené v nějakém jednotném filmovém světě, žánrovost a "realističnost" se neprogramově třou a jednotlivé prvky se navzájem negují. Ale to je vlastně pro duo Samir/Chlupáček pravidlem - mají vymyšlený koncept, mají jednotlivosti, ale na cestě od jednoho k druhému se to někde zadrhne. A je to škoda. ()
Řemeslně precizní a skvěle uchopená zánrovka, která skvěle buduje atmosféru, opírá se o bezchybné herecké výkony a, byť zasazená do českých a moderních reálií, si v ničem nezadá se zhraniční produkcí, z níž mě jako první srovnání napadá Žena v černém. Skvělá práce. ()
Artový horor podle básně The Noonday Witch ze sbírky A Bouquet od údajně slavného romantického básníka K.J. Erben. Slušně budovaná atmosféra, kde je místo strašidelné tmy strašidelné světlo a strašidelné zlátnoucí lány obilí. Nečekejte "horor", je tam jen pár bafaček. Film stojí na oné atmosféře a herectví (Geislerová, Kolářová a pár vidláků). Škoda jen, že holka v hlavní dětské roli neumí hrát a vypadá jako kluk. Největší fail je ale anglický název filmu - "Noonwraith" by přilákal tisíce hráčů Zaklínače z celého světa, ale tvůrci název nezměnili, přestože jsem na to Chlupáčka osobně upozornil :( ()
Matka s dcérou sa po strate manžela a otca rozhodnú vrátiť do dediny, v ktorej muž vyrastal. Obyvatelia ich prijmú s otvoreným náručím, pretože na zosnulého majú dobré spomienky. V ich novom dome, ktorý stojí na samote, sa však až tak príjemne necítia. Okolo domu sa postupom času začína objavovať niečo temné a to, čo malo byť novým začiatkom, sa môže rýchlo zmeniť na nepríjemný koniec. - Polednice je podla mňa jedným z najschopnejších hororov z našich končín. Aj keď sa žáner horor v tomto diele hlboko zamotáva s drámou, mysterióznym žánrom a psychologickým nátlakom na postavy, hororové sekvencie vyzerajú slušne. Slušne však nevyzerajú herecké výkony. Netuším, či sa jedná o známych hercov z Česka, pretože TV nepozerám, ale niektoré herecké výkony boli na hranici céčkového hororu, čo zrejme takáto ambiciózna výprava dosiahnuť nechcela. U starších hercov je vidieť skúsenosti a ich výkony pôsobia aspoň uveritelne. Zaradenie deja do malej dedinky mi imponovalo, pretože sám viem, aký je život na dedine a milujem ho. Tvorcovia neváhali a urobili si aj zopár vtipov z českého národa, čo u tohto diela nebolo úplne najlepším nápadom, ale aspoň to pôsobilo uveritelnejšie. O deji sa nechcem velmi rozpisovať, pretože ho nejde popísať bez objasnenia niektorých detailov, ktoré by boli zbytočne napovedajúce. Objektívne si tento horor mnou udelené hodnotenie nezaslúži, lenže u nás je konkurencia velmi nízka, takže rád podporím zaujímavé a ambiciózne projekty. ()
Mierne spoilery: S tým, že Polednice nie je horor, ale skôr psychologická dráma využívajúca ústredné zlo viac-menej ako metaforu, mám ten najmenší problém. Na české pomery pomerne orignálny koncept podporený slušným audiovizuálom a spoľahlivou Aňou Geisslerovou však zráža nevierohodná dramatická zložka. Tá je povrchná, posúva sa odnikiaľ nikam k pomerne predvídateľnému a skratkovitému finále.. a náhle je koniec. Nebudem teda preklínať strihačov, že sa snažili lákať na iný film, ale na to, že z tohto konceptu sa dalo dostať viac. Oveľa viac. Mladým tvorcom však prajem veľa úspechov do budúcna a snáď sa im podarí zúročiť získané skúsenosti lepšie. ()
Není to úplně za 4*, nicméně jakoukoli snahu natočit v našich končinách cokoli odlišného od "hezkých českých filmů" je třeba ocenit. Pravdou je, že Polednice není úplně žánrově ukotvená, finále podobně useknuté a uspěchané jako v Mafii II. Navíc já osobně považuji Aňu Geislerovou za poměrně špatnou herečku a její part jsem ji příliš nevěřil. Pořád jde ale o osvěžující počin, který nabourává zavedené konvence českého hraného filmu posledních let. ()
Babadook meets Slunce, seno... Viděl jsem to na Horor Kempu krátce po dokoukání Soukupova Lesapána a celou dobu mi u ní běželo hlavou, že takhle nějak by to vypadalo, kdyby dal Soukupovi někdo peníze na celovečerák. České reálie, česká mytologie, fešná kamera, tísnivá atmosféra, dítě vs monstrum a ve výsledku solidní žánrovka. Geislerka byla dobrá volba a i když se to dalo ještě líp vyšponovat, za mě spokojenost. ()
Nemusí pršet, stačí, když kape? Snaha o budování atmosféry, napětí a následné gradování se účinkem příliš nemíjí, a to hlavně kvůli tomu nejlepšímu na filmu, hudbě. Dojem ale kazily postavy (na jejichž protagonisty bych to ovšem tak úplně nesvaloval). A ne snad ty vedlejší (z nichž mně některé přišly typově výborné, samotnou kapitolou je pak Daniela Kolářová), nýbrž hlavní. Zaprvé, dětská představitelka mě štvala snad stejně jako její postava, a pokud to měl být účel (nemyslím si), tak tohle fakt klaplo. A za druhé, hlavní ženské hrdince pro změnu začalo hrabat tak nějak skokově a ne příliš přesvědčivě (alespoň z mého pohledu). Možná jsem přespříliš náročný, ale čekal bych asi o něco propracovanější charakter její postavy. U hororu, já bláhový? Ne, u psychologického dramatu, tím je totiž Polednice ve výsledku nejvíce. V případě těch pár lekaček jde spíš o takové náznaky hororu, než žánr jako takový. Naopak mě příjemně překvapil opravdu krásný vizuál a solidní zvuk. A když si to tak sečtu, vychází mi z toho lepší průměr. ()
Ta malá holka je opravdu průšvih. Tak špatný dětský herecký výkon jsem snad ještě neviděl. Nicméně jako celek je Polednice vcelku slušná. Líbí se mi, že se tvůrci drží českého prostředí a nepokoušejí se o žádnou světovost. Charaktery vesničanů, vypravěčská struktura a mysteriózní zápletka vycházející z české lidové slovesnosti, tím vším Polednice opravdu boduje. Bohužel však chybí něco výrazného, čím by se mohla dostat v povědomí diváků ještě výš. Scénář v několika momentech působí jako přílišný konstrukt, ve kterém nedává smysl ani chování matky vůči své dceři. Klasické mužské postavy fungují na výbornou, ale ženy jsou poněkud křečovité a těžko se jejich chování věří. Snaha o psychologii je plytká a nikdy nejde do hloubky, spíše se pořád pohybuje po povrchu. Na druhé straně se alespoň občas objeví něco co by se dalo nazvat záchvěvem atmosféry. ()
Reklama