Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Gordon WillisHudba:
Dick HymanHrajú:
Woody Allen, Mia Farrow, Gale Hansen, Michael Jeter, John Rothman, Deborah Rush, Garrett M. Brown, Peter McRobbie, Kim Johnston Ulrich, Max Amann (a.z.) (viac)Obsahy(1)
Hlavným hrdinom vtipnej filmovej mystifikácie Woodyho Allena je istý Leonad Zelig, ktorého príbeh údajne v tridsiatych a štyridsiatych rokoch 20. storočia vzrušoval celé USA. Jeho túžba zaradiť sa do spoločnosti sa totiž prejavovala neobyčajnou schopnosťou prispôsobiť sa. Zo Zeliga sa stal chameleón, ktorý dokázal celkom potlačiť svoju identitu a vziať na seba podobu iných ľudí. Allen vo svojom mystifikátorskom počine tancuje s fiktívnymi i skutočnými archívnymi zábermi a fiktívnymi výpoveďami psychiatrov, filozofov a dobových osobností. Zároveň vidíme Zeliga po ich boku, ako sa stáva svedkom veľkých historických udalostí... (STV)
(viac)Recenzie (210)
Věrohodně pojatý pseudodokument jedné velmi svérázné postavy, která i historicky hýbala světem. Woody Allen uchopil svého fiktivního Zeliga vtipně, ale pro účel „uvěřitelnosti“ decentně, takže se nevalíte smíchy při do extrému dotažených situacích, ale naopak mnohdy je „jen“ suše konstatováno, jakých anomálií je Zelig součástí, nebo mnohdy středobodem. Woody netlačí story do extrému, ale průběžně ji udržuje v poloúsměvném stavu s ukroucenou hlavou pozorovatele. Zelig má rozhodně svůj půvab, ale mně tahle forma ne úplně sedla, přesto je to dostatečně potrhlé, abych šel na… 70% ()
Woody Allen is the chamelon!!!! Zatiaľ pravdepodobne najlepší fiktívny filmový dokument, čo bolo natočené (od začiatku až do konca je cítiť Allenovský feeling). Osobné hodnotenie: 81% (****) ()
Tak tohle je Woodyho hodně slabý počin. Když jsem po pár minutách zjistil, o co se bude jednat, byl bych radši, kdybych to nezjistil. Nějaký vymyšlený osmdesátiminutový dokument o Leonardu Zeligovi. Allenovy vtipy a komické výstupy, po těch se slehla zem, a místo toho je tady tahle slátanina. V žánru je napsáno komedie - ani bych neřekl, jen nějaký zdlouhavý fiktivní dokument.... ()
Veľmi podarená komédia o ľudskom chameleónovi, zvláštne zahranom Allenom, ktorý väčšinou vo svojich filmoch veľa reční a upriamuje pozornosť na seba. Tento kúsok je iný. Myslím si, že keď Allen spracúva 30. roky, tak nesklame - namieša dobovú hudbu, jemný jazz, flashbackové čiernobiele zábery. Ked sa k tomu pridá ako-tak stráviteľná fantázia, tak vzniká slušný film a la za málo peňazí veľa muziky. ()
Vedle Lásky a smrti snad Allenův nejvtipnější film. Smutné na něm je pouze fakt, že po světě chodí dost takových Zeligů, byť ne s tak dokonalými mimikry. Formu fiktivního dokumentu sice Allen zopakoval ještě ve Sladkém ničemovi, ale podle mého už to nemělo takovou sílu jako právě v Zeligovi. ()
Vyborny napad, zbytecne neprodluzovany, se spoustou vtipnych mist. Woodyho znechuceni lidskymi chameleony je pak patrne i v jeho dalsi tvorbe a ma podobne vyzneni jako Shakespearovo "speak what we feel, not what we ought to say". ()
Tohle je Woody, kterého mám nejraději, spousty vtipných momentů za minutu, samozřejmě absolutních a skvělý styl ala pseudodokument. A hlavně, námět velmi originální. ()
Film o muži s chameleónským syndromem,se zajímavým použitím archivních snímků,do nichž je hrdina vtipně nasazen. ()
60% Kritika liské snahy přizpůsobit se, zapadnout a nevičnívat. Aspň že to nebylo tak dlouhé. ()
Trapné, vůbec to není vtipné, nudné. ()
Škoda, že zabudli dodať, že Zelig sa pôvodne volal Jára Cimrman:-) ()
Allen netradičně odbočil od svých komediálně laděných romancí a natočil příjemný humorný příběh v dokumentárním retro stylu. Pokud bychom ve filmu hledali hlubší význam, můžeme chvilkami to chameleónství brát i docela vážně, jakože snahu jednoho smutného člověka za každou cenu zapadnout, což se vlastně vyvine v jakousi nepojmenovanou psychickou chorobu nejlépe přirovnatelnou k nějakému druhu schizofrenie. Na Zeliga se tedy lze podívat minimálně ze dvou úhlů pohledů a já vnímal originalitu allenovského humoru (Mám výuku masturbace. Když to nestihnu, tak začnou beze mě.) stejně jako stinnou tvář daného tématu, jak je někdy v reálném životě těžké zapadnout a vyniknout zároveň. ()
"Bratr me bil... sousede nas bili". Jedna z nejlepsich veci, jake nam Woody pripravil. Vynikajici napad a neotrele, technicky dokonale zpracovani. ()
Snad ani nenacházím superlativy-svěží, vtipné, nápadité... Přibližně v polovině jsem si říkal, že Allenovi už ty úžasné nápady došly, ale jak se blíží svatba, roztočí se opět kolotoč, snad ještě absurdnější než v první části. K tomu naprosto precizní provedení-hudba, namluvení, barvy apod...10/10 ()
Pro mě nejlepší film Woodyho Allena :) ()
Jeden z nejlepších Allenů aneb film mimo jiné o tom, jak zkazit Hitlerovi projev. ()
Pokus o Cimrmana ala Allen. Dlouhé.... ()
Geniální mystifikace, dokonalý (pseudo) dokument o lidském chameleonovi Leonardu Zeligovi. Nápaditost, se kterou Woody Allen rekonstruuje životní osudy svého hrdiny, je obdivuhodná - a zejména v první třetině filmu neobyčejně zábavná. Je třeba si uvědomit, že Zelig byl natočen v roce 1983, tedy před více jak třiceti lety. Mimořádný a na svou dobu ojedinělý nápad se tvůrcům podařilo skvěle realizovat; vznikl tak film, který je samozřejmě velmi odlišný od jiných Allenových filmů, ale který krásně dokumentuje mimořádný tvůrčí potenciál a takřka neomezenou invenci scénáristy, režiséra a představitele hlavní role v jedné osobě. Výborným nápadem také bylo zařazení "filmu ve filmu". Nutno ovšem přiznat, že v druhé polovině filmu - s návratem Zeliga k "normálnosti" a postupné ztrátě svých jedinečných schopností - se kouzlo neobyčejného příběhu poněkud vytrácí. I proto díky za krátkou stopáž, která filmu hodně pomohla. Ostatně sám Woody Allen byl údajně s podobou filmu dlouho nespokojen, filmový materiál nechal několikrát přestříhat a dodatečně dotočil ještě další scény, které snad nahradily původně nepoužité. ()
Woodyho mám raději a raději...Humor je zde jemný a nevyvolává záchvaty smíchu, ale je milý a nevtíravý. Celá ta retro atmosféra je skvěle provedená, no prostě není co vytknout. ()
Zvláštní dílo v Allenově filmografii. Zřejmě bylo tolik snahy udržet formu, až nezbylo moc místa na klasické Woodyho vtípky. Jako celek to na mě působilo příliš uspěchaně a nejasně. Občas jsem měla pocit, že to nabírá správný směr, ale pak se to zase ztrácelo. Ale jako experiment je to pozoruhodné. ()
Reklama