Réžia:
Dwight H. LittleScenár:
Duke SandefurHudba:
Misha SegalHrajú:
Robert Englund, Jill Schoelen, Alex Hyde-White, Bill Nighy, Terence Harvey, Molly Shannon, Terence Beesley, Mark Ryan, Yehuda Efroni, Ray Jewers (viac)Obsahy(1)
Mladá ambiciózní zpěvačka Christine Day (Jill Schoelen) nachází v zapadlé hudební knihovně dílo, na jehož autora se váže tajemná a hrůzostrašná historie. Ve chvíli, kdy toto (pro ostatní neznámé) dílo jehož část zazpívá, se odehraje podivná cesta časem. Ocitá se v Londnýně více než sto let nazpět ve vedlejší roli zdejší operní hry. V pozadí se začne objevovat temná postava Fantoma (Robert Englund), který se Christine tajemně představí jako její učitel, který ji může provázet cestou ke slávě. Začíná příběh plný lásky, zvratů a násilí. Ve chvíli, kdy si Christine uvědomí, že nedokáže opětovat lásku netvorovi, začne cesta krveprolití a zloby směrované vůči všem i zpěvačce samotné. Naposledy ji žádá o ruku v objetí plamenů, dříve než roztříštěné střepy zahalí zármutek čisté lásky. Finále celého dramatu odehrávající se již v současnosti skrývá nečekané odhalení. Jak pravil sám učitel - jen láska a hudba trvají navždy. (FIBO)
(viac)Videá (1)
Recenzie (24)
Tento snímek jsem viděl jako dítě do té doby ještě neznaje klasického příběhu a zastánci klasiky by se mnou zřejmě nesouhlasili, ale byla to právě tahle verze, která mě osobně učarovala nejvíc. Fenomenální hudba od pianisty Mishy Segala pokryla nejen onu výzvu "Fantomovy" hudby (Don Juan Triumphant), ale předvedla toho daleko víc. Robert Englund se svým vzhledem a hereckými výkony bravurně ztvárňuje démona a ohavnost, jakou si právě divák u Fantoma opery zřejmě představí (nic proti nové verzi, ale tam mi fantom vůbec ohavnej nepřijde). Jill Schoelen velmi uspokojivě naplňuje roli dívky, která se zprvu nechává vést učitelem a posléze zjišťuje, v jakém nebezpečí se ona sama ocitá. Temný noční Londýn z 19. stol. zrovna tak jako prostředí Opery - atmosféra dokonale vtáhne diváka do děje. Pro mě osobně jasných 5 hvězdiček. Nechť láska a hudba trvají navždy. ()
Trochu netypický Fantom opery, začíná a končí v současnosti. Zpěvačka se po ráně do hlavy ocitá v době fantoma, skladatele, který pro věčnou slávu upsal svou duši ďáblu, jenž ho znetvořil. Robert Englund jako fantom s vizáží podobné Freddymu Kruegerovi si obličej sešívá z částí lidské kůže a v průběhu filmu zamorduje kolem pěti otrapů. Průměrně natočené vraždy a zajímavé finále. 55% ()
Svébytná verze proslulého románu, která rozhodně nezapře svůj ročník. Než na nějakou silnou romantickou linii a výraznou hudební stránku se film upírá na zajímavě hravý vizuál a - co je nejdůležitější - hororovou stylistiku. Slušný bodycount a skvělá maska Englundovy rozpadávající se tváře dělají ze snímku mnohem záživnější podívanou, než ty verze starší. Jinak mezi nejlepší scény se řadí přepadení v tmavé uličce a odstraňování starého ksichtu. ()
Nemůžu si pomoc nesrovnávat s perfektními verzemi z 40. a 60. let. Možná za to může i mizerný rychlodabing a nekvalitní rip co jsem sehnal, ale tenhle fantom mi přišel zdaleka nejlacinější. Žádná výprava, kostýmy, člověk si pomalu nevšiml že se děj přesunul o sto let zpět. A ono to o opeře vůbec nebylo, zkrátka jen béčková vyvražďovačka, navíc ještě dost nudná a s nezajímavým Fantonem - Englund má krásně hnusnou masku, ale jinak je překvapivě nevýrazný. No zkrátka od filmu z konce 80. let nešlo moc víc čekat, ale stejně jsem dost zklamanej. ()
,,Radši bych zemřel, než abych byl poslouchal další večer to vřískající děcko." ,,Jak si přeješ." Příjemný horrůrek, který sice začíná v současnosti, ale záhy se přeneseme do Londýna 19.století, kde řádí Freddy Krueger coby fantom opery. Šťavnaté vraždění doprovází jeho sledování zpěvačky Christine, jež mu učarovala. Výborná je výprava - zejména prostředí divadla, hřbitov a podzemí - krysy, pavučiny, labyrint vlhkých chodeb a spousty svící. Mnohokráte zfilmovaný příběh nepřináší samozřejmě nic převratného, a pokud jej znáte, velkých překvapení se nedočkáte. Přesto jsou vcelku sympatické mordy některých postav i přenesení závěru opět do současnosti. Englund zůstane asi navždy ikonou nočních můr s obličejem bez kůže. Ostatně jeho maskování i odmaskování patří k zajímavým momentům... ()
Galéria (40)
Zaujímavosti (4)
- Tato verze Fantoma opery měla chystané pokračování. Robert Englund měl již v době vzniku filmu podepsanou smlouvu na druhý díl, jehož pracovní název byl Phantom of the Opera II. Z důvodu nepříliš silného ohlasu veřejnosti k prvnímu dílu ale k natočení pokračování nikdy nedošlo. Scénař, který byl již pro druhý díl hotov, byl přepracován a použit ve snímku Dance Macabre, v němž hlavní roli rovněž ztvárnil Robert Englund. (FIBO)
- Molly Shannon v tomto filmu debutovala. (Pumiiix)
- Masku fantoma vytvořil maskér Kevin Yagher. Toho si osobně vybral Robert Englund, který se s ním spřátelil, když spolu pracovali na filmech Noční můra v Elm Street 2, 3 a 4. (Veleknez)
Reklama