Réžia:
Aku LouhimiesKamera:
Mika OrasmaaHudba:
Lasse EnersenHrajú:
Eero Aho, Johannes Holopainen, Jussi Vatanen, Aku Hirviniemi, Hannes Suominen, Arttu Kapulainen, Paula Vesala, Samuli Vauramo, Joonas Saartamo (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Stalin a Hitler si v roku 1939 dohodli rozdelenie vplyvu v susedných krajinách a ihneď začali aj s ich delením. A nikto im v tom ani moc nebránil. Spoločne obsadili Poľsko, Stalin zabral Lotyšsko a Estónsko. Na rade bolo Fínsko, po ktorom Rusi žiadali vydanie Karélie ležiacej na jej hraniciach blízko Leningradu. V novembri 1939 bez vyhlásenia vojny vtrhla červená armáda do Fínska, ale aj napriek mnohonásobnej prevahe nedokázala fínsku obranu prelomiť. Až po niekoľkých mesiacoch tzv. zimnej vojny vybojovali na Fínsku časť územia. V roku 1941 sa situácia zmenila. Nemecká armáda vtrhla do Sovietskeho zväzu a Fínsko sa rozhodlo vybojovať obsadené pohraničie späť. Tento vojnový konflikt medzi malou severskou krajinou a totalitnou komunistickou mašinériou pripomínal boj Dávida s Goliášom. Vojnová dráma Neznámy vojak rozpráva príbeh jednej fínskej jednotky, ktorá sa postavila cez túto vojnu na obranu krajiny proti agresorovi. Film vystihuje drsne a realisticky skutočný vojnový konflikt, vidí ho očami rôznorodej skupiny mužov, ktorých pevne spojila vojna. Film vznikol podľa knižného bestselleru Väinö Linny, ktorý pre jeho príbehy čerpal aj z vlastnej skúsenosti. (Cinemart SK)
(viac)Videá (2)
Recenzie (262)
Je s podivem, že jeden z nejvýraznějších válečných snímků této dekády natočený na starém kontinentě vyprodukovala malá kinematografie řídce osídleného Finska. Splatila tím dluh, který pociťovala vůči vojákům, kteří bojovali v tzv. pokračovací válce o území, které Finsko přes houževnatou obranu a mimořádný výkon svých branných sil ztratilo v Zimní válce roku 1940. Nutno říci, že finští filmaři si žádnou ostudu neudělali. Neznámý voják svou barvitostí, výpravností a pečlivostí za sebou s přehledem nechává produkce ze zemí, které mají nepoměrně větší možnosti, a např. náš Tobruk vypadá vedle Louhimiesova snímku jako květ podbělu vedle slunečnice. Mám nicméně tři dílčí výhrady. Příběh bojové jednotky se odehrává v rozmezí června 1941 až září 1944 - tak široký záběr vede nevyhnutelně k výraznému zestručnění a epizodičnosti. Podstatně kratší válečné angažmá na západní frontě řešili tvůrci v případě Bratrstva neohrožených desetidílným seriálem. S tím je spojené i nedostatečné rozvinutí charakterů, větší prostor má pouze věčný rebel desátník Rokka v podání sympatického Eera Aha (předpokládám, že se díky téhle roli stal miláčkem finského publika). Pravda, viděl jsem na Febiofestu pouze okleštěnou verzi, ale nevěřím, že by třičtvrtě hodiny materiálu navíc mohlo zásadním způsobem tyhle nedostatky odstranit. Do třetice si myslím, že v prostřední části snímek ztrácí tempo, které opět nabírá v závěrečné třetině, kde líčí urputné ústupové boje z východní Karélie v horkém létě 1944. V téhle části ostatně snímek graduje. Celkový dojem: 85 %. Na závěr snad jen malá poznámka k obsahu na ČSFD. Boj Finska se Sovětským svazem byl pochopitelně vzhledem k velikosti, lidnatosti a ekonomické síle Sovětského svazu zápasem Davida s Goliášem, ale Finové rozhodně nebyli vyzbrojeni jen ručními zbraněmi. Jednalo se o moderní armádu, která disponovala i vlastními obrněnci a v neposlední řadě si uměla obstarat významnou bojovou kořist od svého východního protivníka. Finsko se cítilo vůči Sovětskému svazu v podobném postavení, jaké cítila Československá republika vůči Německu, a to mělo podobný dopad na myšlení společnosti a logicky i na investice do ozbrojených složek. Finská armáda podala za 2. světové války a především za předchozího válečného střetnutí opravdu pozoruhodný výkon. ()
„JE MOJÍ POVINNOSTÍ BOJOVAT ZA FINSKO, ZA INGII A ZA KARÉLII…“ /// Přes spáleniště, přes krvavý řeky… pluk v pohybu, směr Petrozavodsk. Charaktery vojáků kulometný roty poznáváme nejen díky náročnýmu pochodu, ale hlavně díky střetům s nepřítelem. Války je tady dost. A celkem různorodý. Hrdinové okamžiku zachraňují životy ostatním… nechybí trocha toho Finsko-Ruskýho píchání – to abychom si na chvíli odpočali a víc se těšili zpátky do lesa. Příběhy z finskýho tažení do Ruska. Nejen válka, ale i chvíle volna, rodina… takovej komlet ve 3 hodinách. Hlavně teda žijeme s Anttim Rokkou, křížencem Švejka s Rambem (kecám asi trochu víc než jindy, ale prostě to není vobyčejnej pěšák) a to i tehdy, když cestu vítěznou střídá ta druhá. Nakonec mě sere, že tady JE se o koho bát (ano, Antti mi přirostl k hrudi!). Solidní ohlédnutí za historickou válečnou událostí. Hodně války (hodně partyzánštiny), ale na tu stopáž překvapivě málo emocí. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knihu, kterou v roce 1954 napsal Väinö Linna, neznám. 2.) S klidem obětuju člověka za tank. 3.) Thx za titule „TomStrom“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ** NAPĚTÍ * ()
Krásný film. Pohled zblízka na všední dny vojáků v první linii. Přiblíženo je sice jen několik osudů, ale nakonec cítíte úplně s každým, kdo se tam brodí bahnem a sviští mu kolem hlavy kulky. Také vnímáte, jak vzdálení jsou těmto obyčejným vojákům generálové, plukovníci, majorové a vůbec politici, kteří tu válku vymysleli a nahnali do ní táty od rodin. Doporučuji udělat si někdy ty tři hodiny čas a ponořit se do vyhraných i prohraných bitev této nesmyslné války. ()
Vzhledem k tomu, že jsem viděl alternativní verzi, strávil jsem u filmu tři hodiny, ale vůbec toho nelituji. Byl to hodně zvláštní válečný film, přestože nechyběly bojové scény, nepřítel byl téměř neviditelný a filmu to kupodivu neubralo na akci, napětí, ani atmosféře. Boje mezi Finy a Sověty měly svá specifika, místo bitev velkých tankových svazků docházelo na srážky v hustém lesním porostu podobně, jako to probíhalo na pacifických ostrovech a mělo to něco do sebe. Američtí filmaři by se mohli přiučit, jak nahlédnout do rodinného zázemí vojáků, aniž by museli divákovi způsobit velmi agresivní alergickou reakci na patos. ()
Je pravda, že Finové jsou asi jediný evropský národ, který v rámci válečného velkofilmu dokázali epickou formou zfilmovat druhou světovou válku stejně tak, jako třeba Američani. Jedou si na nacionalistkou tóninu a tak, ač je na filmu skoro všechno dobré, nemůžu se zbavit některých nelogičností, které tam někteří vojáci předvádí. Jinak se ale jedná o neskutečný zážitek a asi to nejlepší, co Finové o bojích v Karelské šíji vůbec kdy natočili. A že těch filmů už pár bylo. Nicméně se nemůžu zbavit dojmu, že jim na ty jejich válečné filmy nepřispívá finská vláda včetně samotných daňových poplatníků. Díky jejich válečným kouskům totiž vím, že Finové byli největší hrdinové za druhé světové války a nepodrobili se nikomu a ničemu. A myslím si, že to je přesně to, co těmito filmy Finové chtěli a chtějí předat světu...a přidat si trošku na nacionalistickém egu, které strádá a probouzí se v současnosti hlavně v momentě, kdy Evropou vládne Mistrovství světa v hokeji. ()
Galéria (50)
Fotka © Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017
![Neznámy vojak - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/518/162518342_5f2d85.jpg)
Zaujímavosti (6)
- Film je volně založen na skutečné postavě jménem Viljam Pylkäs (28. února 1912, Valkjärvi – 6. února 1999, Lempäälä), který byl předlohou pro hlavního hrdinu filmu jménem Antero 'Antti' Rokka, podle knižního románu „Neznámý voják“ spisovatele jménem Väinö Linna. Spisovatel Linna a Pylkäs spolu bojovali v Pokračovací válce (1941–1944). Události, jejich umístění a chronologie byly autorem upraveny, ale charakter hlavního hrdiny a jeho spolubojovníků našel spisovatel Linna ve skutečných osobách. Například slavná filmová scéna, kdy Anti Rokka zastřelí sám mhoho rusů a zastaví tak útok, se Pylkäsovi opravdu stala a byl při ní zraněn do hlavy. Během této bitvy dosáhl zabití 83 potvrzených nepřátel. (JerryBrno)
- Ve filmu se objevily tanky T 34/76 a T 34/85. Zbraně použité ve filmu byly finský samopal Suomi m/1931, sovětský samopal PPSH-41, protitanková puška L-39 Lathi a puška mosin-nagant. (K98)
- V jedné ze scén při závěrečném ústupu po odhození těžkých zbraní do vody, je možné vidět finského vojáka, který je mimo jiné ozbrojen lukem a šípy. Posléze se o luku vojáci dokonce v jednom z rozhovorů zmiňují. Luk samozřejmě není běžná zbraň druhé světové války, takže se dá předpokládat, že sloužil k lovu potravy. (honza.kuzel)
Reklama