Zločiny Velké Prahy
Réžia:
Jaroslav BrabecScenár:
Jan DrbohlavKamera:
Pavel BerkovičHudba:
Jan PonocnýHrajú:
Jaroslav Plesl, Jiří Langmajer, Denis Šafařík, Lenka Vlasáková, Darija Pavlovičová, Ildikó Vargová, Lucie Žáčková, Mira Štěpánová, Jiří Bartoška, František Němec, Jiří Lábus, Josef Carda (viac)Obsahy(1)
Každý má své problémy. Vrchní inspektor Budík (J. Plesl) se svými dcerami, policejní agent Nováček (D. Šafařík) se svou dívkou, inspektor Havlík (J. Langmajer) s jistou dámou lehké pověsti (L. Žáčková). Ale vražda je přece jen vražda a má přednost. Tentokrát je to mladá pěkná holka jménem Kristýna, uškrcená v Malé Chuchli, tedy v Budíkově Velké Praze. Shání se po ní jiná pěkná holka, Eliška (E. Josefíková), která u ní bydlí. Vyšetřování se rozbíhá a najevo vycházejí zajímavé věci. Je tu jistý fotograf, který se kolem Kristýny točil, pak jsou tu jistí pánové, jejichž děti Kristýna učila hrát na klavír. Brzy ale vyjdou najevo i další věci. Budíkovi lidé najdou fotografie, které pocházejí z Malé Chuchle a jsou velmi zajímavé, Budíkovo policejní uvažování se rozbíhá naplno. Jde tu o vraždu pro peníze? Je to vydírání? Nebo něco úplně jiného? S mladými pěknými holkami to zkrátka není jednoduché. (Česká televize)
(viac)Recenzie (47)
Od začátku bylo jasné, že je v tom ta její "kamarádka" zapletená, ale tentokrát se v tom Budík a jeho tým trochu plácal, nějak jim pozdě došlo, že když dvě mladé ženské žijí takto spolu a nemají žádné pánské návštěvy, tak je to podivné. Navíc ta Josefíková se celou dobu tvářila tak, že ji měli zmáčknout hned a ono by to z ní vypadlo. ()
Tak a dost. S tímhle seriálem jsem skončila. Zpočátku to vypadalo, že se kvalita bude jakž takž držet, jenže ono to má sestupnou tendenci. Vraha uhodne člověk hned na začátku a zbytek dílu čeká, kdy na to dojdou slavní pánové z kriminalistiky. A že jim to trvá. Kdybych hodnotila jen děj, dala bych jednu, dvě hvězdy, ale "dožral" mě způsob, jakým se v seriálu jedná se ženami. Dvě pěkné dívky v pěkném bytě? No jistě, to nemůže být v pořádku, protože jsou pěkné a mají pěkný byt, že jo. Dva pěkní muži v pěkném bytě? Žádný problém. Ve vztahu k ženám boduje i Langmajer, pardon, inspektor Havlík. Sice na každou sukni háže vilné pohledy, ale jeho malá dcera ho musí koučovat, jak vlastně ženskou sbalit. Havlík to bral původně moc doslova a kupodivu mu objekt zájmu nepadl k nohám, když ji prvně nechal sbalit poldama a pak si pro ni přijel na motocyklu. Ale jedna kytka asi zachrání vše, i když vám ji podává slizký a manipulativní šmejd. ()
Já bych odsoudil, fotografa, ještě že nevyšetřuju... V díle můžeme zaslechnout cizí slova jako: "plezír", je to zkomolenina německého Pläsier, tedy potěšení. Další slovo je "Wenzelsplatz", německé pojmenování pro Svatováclavské náměstí, tak se totiž jmenovalo dnešní Václavské náměstí. Slovo "štráfek", pravděpodobně z německého slovesa streifen,tedy dotknout se, zasáhnout, jednalo se o pojmenování, frajera, štramáka, sekáče. Pak tu máme slovo "lábuž" ze slova labužírovat, původem ze staročeského labuziti-mlsati. ()
Po druhém díle jsem řekl, že s tím nehodlám ztrácet čas, a také jsem to hodlal dodržet. Třetí díl jsem neviděl a k tomuto jsem se dostal čirou náhodou. Mno, první a druhý díl byly absolutní katastrofa a takové scénáře s vyloženě školáckými chybami (to si dovoluji říct i jako pouhý divák) by neměly nikdy projít přes schvalovací dramaturgické kolečko, tento (patrně díky tomu, že ho nepsal Zikmund) základní nedostatky (typu do ztracena vedoucí linie bez jakéhokoli ukončení, mizející postavy a tak dále) neobsahuje a je jen průměrně špatný. I bez těch nejhorších chyb scénáristických jsou totiž stále přítomny chyby profesní. Věci jasné na první pohled docházejí policii po strašně dlouhé době, velká odhalení dlouho zůstávají nespojena s pachatelem (ehm) a fakt si nemyslím, že jsem jediný, komu byl v první vteřině jasný poměr mezi zavražděnou a její spolubydlící. I když ne katastrofa, pořád slabota. ()
Je vidět, že scénář psal někdo jiný - konečně to dodržuje nějaká pravidla, pokouší se to lehce o humor, má to alespoň průměrnou dramaturgii. Pořád je to na produkt špičkového veřejnoprávního média, na které si ČT hraje, fakt jen průměr, ale dalo se na to dívat, něco se dělo, detektivové tentokrát dokonce vyšetřovali a dokonce sami odhalili pachatele, takže jo, zatím nejlepší díl. Jen mi pořád vadí, že jsou to současné postavy, současná mluva, současné jednání a současná agitační témata (tentokrát po bolševicích a Němcích lesbické téma) v historických kulisách. Stačí se podívat na jakýkoliv černobílý film ze 30. a 40. let, jak se k sobě lidé chovali s noblesou a ne podle moderních archetypů „bodrý řezník“, „zvědavá nabuzená domácí“ apod. Stejně tak co rodiče rozhodli, to platilo - žádné trajdání holek po venku, ale holky by stály v haptáku a říkaly „ano, tatínku, ano maminko, jak si přejete“. A toho otce Pleslovi fakt nevěřím. Ono vůbec dnes to bylo jen o přehrávání - nejen Plesl přehrával, ale (nijak překvapivě) i Melíšková a úplně nejvíc tedy Josefíková. Jinak mě pobavilo, když pánové kriminalisté věděli, že mají hledat někoho s fotoaparátem, že jim tak dlouho trvalo, než někoho našli, když jim to ten mladík řekl hned na začátku. Ale kdyby šli rovnou tímto směrem, bylo by hned jasno, že? Takhle ta váza, vkladní knížka a důlek na posteli vypadaly strašně mysteriozně. Jo, a přijít po tomhle za normální ženskou policajt s kytkou, hodí mu ji na hlavu, a ne že řekne, že nikdy žádnou nedostala a je z toho štajf. ()
Galéria (17)
Zaujímavosti (4)
- Premiéru čtvrtého dílu zhlédlo 1,99 milionů diváků starších 15 let. Epizoda byla nejsledovanějším pořadem večera a zároveň celého dne. (rublik05)
- Točilo se v Praze: na Žižkově, na Malé Straně, Novém Městě a v Českém Dubu. (sator)
- V epizodě můžeme zaslechnout cizí slova jako: „plezír“ – to je zkomolenina německého Pläsier, tedy potěšení. Další slovo je „Wenzelsplatz“, německé pojmenování pro Svatováclavské náměstí, tak se totiž jmenovalo dnešní Václavské náměstí. Slovo „štráfek“, pravděpodobně z německého slovesa streifen, tedy dotknout se, zasáhnout – jednalo se o pojmenování frajera, štramáka, sekáče. Pak tu máme slovo „lábuž“ ze slova labužírovat, původem ze staročeského labuziti – mlsati. (sator)
Reklama