Réžia:
Christian FroschScenár:
Christian FroschKamera:
Frank AmannHudba:
Anselme PauHrajú:
Karl Fischer, Karl Markovics, Alexander E. Fennon, Roland Jaeger, Melita Jurisic, Ursula Ofner, Gerhard Liebmann, Rainer Wöss, Doval'e Glickman (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Graz 1963. Před soudem stojí bývalý funkcionář SS Franz Murer, pod jehož vedením byla ve Vilniuském ghettu v letech 1941-43 zavražděna většina z 80 000 židovských obyvatel. Přeživší holocaustu dorazí do Grazu, aby svědčili proti Murerovi, proslulému jako „kat Židů z Vilniusu“. Důkazy proti němu jsou ohromující, přesto je ale respektovaný štýrský politik a velkofarmář Franz Murer osvobozen za potlesku obyvatelstva. (Das Filmfest)
(viac)Videá (1)
Recenzie (7)
Případ Murer jsem neznal, ale v letech, kdy jsem v Rakousku žil, vzbudila pozornost kauza tehdejšího prezidenta Kurta Waldheima. Waldheim krátce po anšlusu Rakouska vstoupil do Národně socialistické německé unie studentů a stal se registrovaným členem SA (Sturmabteilung). Začátkem roku 1941 byl povolán do wehrmachtu a poslán na východní frontu. V jeho službách byl v roce 1943 nasazen v řecké Soluni, kde byl členem speciální jednotky likvidující tamní partyzánské jednotky. Také byl údajně členem štábu, který organizoval deportace 40.000 řeckých Židů do nacistických vyhlazovacích táborů. Waldheim následně prohlásil, že byl jen tlumočníkem a úředníkem a nevěděl o represáliích proti civilnímu obyvatelstvu. V roce 1945 vstoupil do diplomatických služeb. Pracoval na velvyslanectví v Paříži, na ministerstvu zahraničí, byl velvyslancem v Kanadě. V roce 1964 byl jmenován stálým zástupcem Rakouska v OSN. V roce 1971 neúspěšně kandidoval na prezidenta Rakouska a ve stejném roce byl zvolen generálním tajemníkem OSN. Byl známý jako kritik Izraele. V roce 1986 byl zvolen prezidentem Rakouska, ale zároveň se ukázalo, že lhal o své činnosti během druhé světové války a byl obviněn z účasti na páchání válečných zločinů. Následně ho řada zemí označila za nežádoucí osobu a v roce 1987 mu byl dokonce zakázán vstup do USA. Rakouská vláda proto ustanovila mezinárodní výbor historiků k přezkoumání jeho života v letech 1938 až 1945, který potvrdil, že Waldheim věděl o represáliích a vojenských zločinech, ale dementoval jeho osobní účast na nich. Jak to dopadlo? Waldheim rozhodl, že debatu o jeho minulosti je třeba ukončit a tak byla ukončena. Média o tom přestala psát a Waldheim setrval ve funkci rakouského prezidenta až do konce volebního období. Takže případ Murer mě zas až tolik nepřekvapuje. ()
Historický standard o důležitém procesu. Režijně ničím zajímavé a takovému Norimberskému procesu se film ani nepřibližuje. Důležitá historie ve zbytečném filmu. ()
Po tomto filmu se mě Rakousko dost zhnusilo, protože nechat v pozici hlavního soudce nácka, který soudil vinu jinýho nácka který za války ve Vilniusu vraždil židy to je už je opravdu sušný humus. Mrzí mě, že film byl prostříhán i mimo soudní síň, nepůsobilo to příliš přehledně a ubíralo to na emocích. Film nemá tak vyšperkovaný dialogy, jak jsem u filmů ze soudních síní zvyklý. Oceňuji snahu režiséra podržet jazykovou přesnost a snad i historickou i když bylo nemožný sehnat účastníky tohoto soudu. Jedna věc mě zaujala i po filmu při diskuzi s režisérem a to fakt, že dvě děti Franz Murera spáchali sebevraždu. O jeho angažmá v politice ano nemá cenu přemýšlet, do politiky slušný lidi nechodí nikde na světě i když pravda je, že mít v ní nácky je hodně silný presso i na mě. ()
Nepoznám detaily ani históriu tohto procesu, no s odstupom času takmer 20 rokov po vojne, je to z pohľadu Rakúskej justície solídna grcanica z ktorej celkom slušne napína. A to obzvlášť počas toho úplného záveru, i keď ... ()
Tak toto je skutočne rarita čo vytiahli Rakúšania. Tento pohostinný národ zbavení antesemitizmu a rasovej diskriminácie, vítajúci rôzne migračné vlny najprv z nedostatku pracovnej sily (Turci, Juhoši) a kopec östliche Auswanderer z komunistických krajín vrátane židov zo Sovietskeho zväzu. A čuduj sa svete. V roku 1963 vypláve na pretras kauza ctihodného farmára, ktorý v tom čase je už na scéne politiky. A to všetci vedia čo robil Herr Murer počestný občan pri správe koncentračného tábora vo Vilnuse, pri silnej komunite židov nazývaný aj ako Jeruzalem severu. Do 1957 okupovala časť Rakúska Červená armáda a vojnoví zločinci boli prenasledovaní. Kocúr odišiel a myši mali zase hody. A tak jasne vinný Bauer odchádzal so súdnej siene s potleskom. Veď takí boli všetci. V referende 99,73 % Rakušákov bolo za pripojenie k Tretej ríši a Adolf víťazne prechádzal rodnou krajinou. Ako ho tak nadšene vítali dostalo to historický názov Der Blumenkrieg (Vojna kvetov). Aj takého majstra ako bol Goeblles to zaskočilo. Ale tam bol aspoň súd. S takým vrahom a hanbou Slovenskej armády Krvavým Cyrilom súd nikdy nebol a po prevrate ho poctil návštevou aj Saša Dubček, predseda FZ ktorý si pravdepobne jeho vraždenie vysoko cenil. ()
Reklama