Obsahy(1)
Přilepit se k betonu. Vysvištět prostorem. Mít to všechno v pohybu. Skateboard! V šedi ČSSR 70. a 80. let něco úplně jiného, úplně nového. Láska na první pohled. Nekonečnej mejdan. Adrenalin. Kultovní postavy českého a světového skateboardingu v příbězích zlámaných kostí, nezlomných přátelství a divoké jízdy za svobodou uprostřed komunismu. (Aerofilms)
(viac)Videá (2)
Recenzie (102)
Už dlouho jsem neviděl takto poutavě natočený „sportovní“ dokument obzvláště z českých luhů a hájů. Parádní mix záběrů z domácích archivů (a že to jsou občas vskutku perly) v kombinaci s vyprávěními krátkých historek těch, kteří nejen že tu dobu zažili, ale kteří i tu českou historii skateboardingu přímo tvořili. Mohlo to skončit fiaskem a pouze jako nostalgické vzpomínání páprdů. Toto se ale naštěstí nestalo a výsledkem je plnohodnotná sonda o tom jak to tehdy začalo z úst „rebelů“ tehdejší doby. ()
Popová forma plná zrýchlených dobových záberov s postprodukčne pridanými rámikmi filmových okienok (ktorá pôsobí trochu ako idealizované instagramové nostalgické videjká s filtrom), určite nie je mojou šálkou kávy. Filmík si to však vynahradzuje bohatým množstvom obsiahnutých informácií a dobrou náladou. 3,5* ()
Skate mě vždycky fascinoval, ale po té co jsem to zkusil (mimochodem na zájmovém kroužku pod vedením jednoho z protagonistů filmu) a rozbil si hubu, jsem to vzdal. Ale doma dělaný skate s kolečkama z gumový hadice jsem měl a Marka Gonzallese na U rampě v Prachaticích viděl, takže to ve mě zůstalo tak nějak zažrané. A jako hardcorista mám k této subkultuře stále blízko. Jako takového, mě tenhle dokument fakt bavil a zasáhl - má to šťávu, spád a nutnou dávku nostalgie. A tak to má být ... Snad jen ta Skateboardová Růžena v soundtracku chyběla. ()
Nejraději mám dokumenty, které mi ukáží něco, o čem vím jen velmi málo, a odkryjí mi, že kolem toho existuje (existoval) naprosto fascinující svět. Šimon Šafránek přesně tohle udělal, našel hromadu těch, co u toho byli, ti k tomu nejen řekli, ale i předvedli spoustu zajímavého, nastříhal do toho dobové záběry, naskládal k tomu skvělou hudbu (no dobře, Sloky Luboše Nováčka, pardon, Kroky Františka Janečka jsou spíš z dnešního pohledu zajímavé:)), a výsledek mě přivedl k dojmu, že jestli bude Meky aspoň z poloviny tak dobrý jako je King Skate, tak má Miro Žbirka letos Zlatého Slavíka jistého;) Atmosféra svobody a revolty, atmosféra hovězí představy nesmrtelnosti, atmosféra vědomí, že to už nejde zopakovat, bomba. 90% ()
Při srovnání s This ain't California, které se prostě nabízí samo a nejde se mu vyhnout, King Skate prohrává o pár délek. Ač super, KS postrádá to osobní zapálení, nosný příběh a pocit všeobjímajícího přátelství, které dodali skateující Němci. Je to super sestřih historických záběrů (copak všichni skejťáci tolik natáčí?, ty záběry jsou fakt super), s vysvětlujícími komentáři a povídáním jeskynních skejťáků, je to fajn, zajímavý, hodně to poví, hraje k tomu dobrá muzika (i když někdy strašně nesmyslně a skoro pořád strašně nahlas v porovnání s mluveným slovem) a to je asi tak všechno. Dávám tomu silný tři, ale pokud chcete něco víc než jen pohled na to jak vypadal skateboarding ve východním bloku před 30 - 40 lety, pusťte si radši This ain't California (který KS podle mě v mnoha ohledech kopíruje). ()
Galéria (12)
Zaujímavosti (5)
- Důležitou osobou byl Vojta Kotek, který tvůrcům poskytl 130 GB archivních záběrů (což představovalo asi 25 hodin záznamu). (ČSFD)
- Petr Forman se svým bratrem Matějem byli asi prvními vlastníky skateboardů v bývalé ČSSR. Dovezli si je v roce 1976 z USA, když byli za svým otcem při příležitosti předávání Oscarů za film Přelet nad kukaččím hnízdem (1975). (raininface)
- Do filmu se podařilo zajistit výpovědi osmi vyznavačů skateboardingu, což byla zásluha Kateřiny Černé ze společnosti Negativ. (ČSFD)
Reklama