Réžia:
Taika WaititiScenár:
Taika WaititiKamera:
Mihai Malaimare Jr.Hudba:
Michael GiacchinoHrajú:
Roman Griffin Davis, Thomasin McKenzie, Scarlett Johansson, Taika Waititi, Sam Rockwell, Rebel Wilson, Alfie Allen, Stephen Merchant, Archie Yates (viac)VOD (4)
Obsahy(1)
Byť v nacistickej Tretej ríši malým blondiakom znamená, že máte ideálnu štartovaciu pozíciu pre život. Jedným z prvých krokov je samozrejme členstvo v organizácii Hitlerjugend, čiže v „Hitlerovej mládeži,“ čo obnáša trošku vojenského drilu, pálenie nebezpečných kníh, vyhadzovanie vecí do vzduchu, nenávidenie židov a podobné hranie si na vojakov a na vojnu. A to v partii s kopou Hitlerovi tiež veľmi oddaných kamarátov. Zmysel a cieľ to má jednoduchý: stať sa riadnym a plnohodnotným nacistom. A tým chce byť aj desaťročný chlapec Jojo (Roman Griffin Davis), ktorému v tom pomáha jeho imaginárny priateľ, tak trochu nahlúply Adolf Hitler (Taika Waititi). Adolf Jojovi radí v rôznych životných situáciách a podporuje ho v jeho správnom náckovstve. Zlom v Jojovom živote nastane v okamžiku, keď zistí, že jeho mama (Scarlett Johansson) ukrýva v podkroví židovské dievča (Thomasin McKenzie). Od tejto chvíle musí malý Jojo čeliť svojmu vlastnému zaslepenému vzťahu k nacismu a s tým mu jeho vymyslený Hitler už môže len veľmi ťažko poradiť. Aj keď sa celkom snaží. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (844)
Podle trailerů jsem čekala úplně jiný film a tušila jsem, že tohle nebude pro každého. Já si dokonce myslela, že v žádném případě nebudu cílovka tohoto filmu, ale nemohla jsem se mýlit více. Já osobně bych film vůbec neřadila do kategorie komedie. Ve své podstatě film velice jednoduchý, chce poukázat hlavně na úplnou nesmyslnost válek a souhlasím s názory, že na některých místech film až okatě našlapává velice opatrně, protože se bojí kontroverze, ale hned několikrát mě film dokázal emocionálně zasáhnout na místech, kde jsem to vůbec nečekala. Opravdu překvapení ()
Letošní Oskary mě jako tradičně minuly a tenhle film to potvrzuje. Jako potenciál by tu i nějaký byl, ale ten je utopen v afektovaném a ne moc přesvědčivém humoru. Když se z tohoto blábolu pak vyklube další film kterej do nás chce hustit nějaký rádoby poselství, tak potom definitivně sbohem...30% ()
"Adolf!, prestaň mi stále ponúkať cigarety, mám iba 10 rokov!..." Režisér a predstaviteľ Hitlera v jednej osobe T. Waititi sa rozhodol urobiť film , aké sa bežne nerobia. Humorne ladený príbeh a pohľad na vojnové udalosti v Nemecku sa mi presne trafil do vkusu. Od úvodu ma to neskutočne chytilo i bavilo, no s odhalením skrýše, v ktorej sa skrýva židovské dievča prišli i trocha nudnejšie pasáže. V týchto momentoch sa detstvo i kamarátstvo hlavného hrdinu Joja dostalo na vedľajšiu koľaj a príbeh trochu stratil iskru. Občas i tu poteší nejaká scéna ako napr. návšteva a kontrola izby gestapom. S pribúdajúcimi minútami rástlo i dramatickejšie pojatie snímku, no stále si film zachováva detský pohľad. Obsadenie filmu bolo výborné, všetci herci zapadli, záver záchrany pred Rusmi skvelý. Skutočne zamrzí len tá prostredná časť film, ktorá trochu strháva body, ale i tak veľmi slušný a ojedinelo fungujúci počin. 80%. ()
Topka...uzasne detske herecke vykony. Presvedciva mama...kopec dalsich zapamatatelnych postaviciek...paradne a poucne podany pribeh o demagogii... ()
Bylo asi jasný, že zbytek filmu se nebude moct rovnat tý neuvěřitelný kadenci ultimátních fórů v první půlhodině, i tak je ale Králíček nadprůměrnou komedií s hromadou neotřelých nápadů. Je to taková legrační soft verze drsného Život je krásný, dramatických prvků nicméně mohlo být více. [HBO GO] ()
Moc pekne. Dokaze to pobavit, dojat aj velmi kruto chytit pod krkom. Herci do jedneho uzasni, rovnako sklbenie zanrov. Najlepsie vsak je, ze sa tomu vyborne dari predavat svoj message. Nackovia su totiz banda nesvojpravnych a zmanipulovanych oviec, z ktorych si musime robit srandu aby sme sa ich nebali. Nielen v nasich koncinach dolezita zalezitost, ktora snad aspon niekomu otvori oci. 9/10 ()
Waititiho humor mě neskutečně sedí. Umím si představit že by ten člověk natočil ryzí komedii. Jenže on má ambice, kromě bavení lidí, take něco sdělovat. Takže si vzal na paškál 2. světovou válku a vysmívá se fašismu stylem, až se člověk musí štípnout do tváře, zda-li je to v dnešní hyperkorektní době ještě vůbec možné, si z něčeho vážného utahovat. Plátno zaplnil skvělými herci, nad kterými ještě o fous ční parádní Sam Rockwell. Nejlepší hlášku utrousí na táboře Hitlerjungen, kdy se náš mladý hrdina zraní výbuchem granátu. "Don't do that." 80% ()
Mrzí mě, že jsem v dětství taky neměl smyšleného kamaráda. Milá, patetická a trochu cynická pohádka. Sedlo mi to. ()
Tento styl není úplně pro mě, nicméně jsem si film relativně užil. Dobré hlody se našly, chvílemi to ztrácelo. Za mě průměrná komediální podívaná z druhé světové války. 60% ()
Vypovídající hodnota pro mě nula, ale jsem rád, že si tato část světa připomíná absurdity rasismu a válek! ()
Možno som mal veľké očakávania po skvelom filme Er ist wieder da (2015). Áno, niektoré scény sú proste bláznivé, pre divákov bez štipky nadhľadu to určite bude príliš veľké sústo. Či už je tu Hitler prezentovaný akokoľvek, je len predstavou a imaginárnym priateľom zmäteného dieťaťa, ktoré si ani nevie zaviazať šnúrky na topánkach, má len jedného kamaráta a zúfalo túži po otcovskej postave vo svojom živote. Vo finále sa Hitler vyskytuje v snímke aj menej, než by ste čakali. Aj Hitler je tu však vyobrazený ľudsky, rovnako ako celá snímka. Problémom je však aj to, že sa tu neodohrá nič prevratné, na čo by ste si spomenuli aj po roku. Film ubehne a než si to stačíte uvedomiť, nespomeniete si z neho na jedinú scénku. ()
Když jsem viděl ty řady hvězd jak na americké vlajce, docela jsem byl zvědav jaký film bude. V kině mi totiž na toto pustili před jiným filmem upoutávku a jediné co jsem si u ní uvědomil bylo, že to bude asi divné. A bylo. Kiwi Waititi dle mého názoru natočil komedii o období, kterému jednak nerozumněl, které nezažil a navíc bylo na míle vzdálené jeho rodišti. Z toho celého vzniklo jakési nepochopení závažnosti látky se kterou se rozhodl pracovat. Už jsem to psal jinde. Nevadí mi černý humor, nevadí mi absurdní komedie dokonce ani z války dělající si legraci z vážných témat. Tady to ale místy zavánělo jakousi až neúctou cizince v prostředí které nezná (oběšení lidé na náměstí atd..). Asi jako kdybych uprostřed maorské původní vesnice lpící na zvycích a tradicích se rozhodl postavit vedle chýše šamana výrobnu kynutých knedlíků. Buď to měl celé točit jako takovou nějakou šílenou a absurdní komedii z druhé světové, nebo měl film točit jako drama. Vyvážit totiž obě polohy do rovnováhy a šoupnout to do jednoho filmu, to chce kumšt a ten tu evidentně chyběl. Celkově si kladu otázku komu byl film vlastně určen. Řadu věcí dnešní divák (chápej teenager připojený celý on-line na sociální sítě a youtube) prostě nezná, protože se o to nezajímá. Stěží ví kdo byl Hitler. Řadu narážek a ,,vtipů'' na Židy těžko mohl pobrat. Ten kdo o tom něco ví nebo jeho rodinu dokonce postihl holocaust (mezi ty se řadím já) , ten i přes hlavní zápletku filmu musel leckdy asi jen velmi ztěžka polknout pár hodně hořkých ,,komediálních'' scén a narážek na Židy... Ve filmu je pak i spousta chyb v reáliích a to dokonce i v období kdy se odehrává. Hitler např. vypráví Jojovi o atentátu a Stauffenbergovi (tedy o 20.7.1944) aby pak matka Jojovi vyprávěla, že spojenci jsou již v Itálii (tedy léto 1943 rok před atentátem v bunkru ) atd... Do toho ta typická british english Davise mixlá americkou Johanssonové a novozélandskou šišlavštinou jako že dojč z úst Waititiho...a to všechno z úst Němců v německých uniformách... Sem tam se povedl nějaký vtip (mně pobavilo to multi zdravení Heil Hitler a němečtí ovčáci), ale tím to haslo. Od ztřeštěného nevtipného začátku (a momentu kdy jsem prstem kroužil na tlačítku OFF) film v závěru sklouzne do vyloženě dramatického až slzičkového konce ...A to závěrečné procitnutí hrdiny... eh. Tohle mi prostě nesedlo. Potěšilo však to, že byl celý točen u nás, což bylo zřejmé skoro neustále. Dávám tedy za dva protifašistické letáky. * * ()
Neviděl jsem Co děláme v temnotách, nemusím Hon na pačlověky, zbožňuju Thora: Ragnarok, těším se moc na Králíčka Joja.... Přesně s takovým vztahem k Taikovi Waititimu jsem do kina na jeho nový film Králíček Jojo šel. Jojo mi už z prvních informací, fotek a trailerů neskutečně sedl, moje očekávání poté zvýšila výhra Ceny diváků na Filmovém festivalu v Torontu a potvrdila ho i většina převažujících nadšených reakcí. A o to víc jsem nadšen z faktu, že jsem nečekal nadarmo a dostal jsem ke konci roku parádní kino zážitek s párádním filmem, který si v brzké době rád zopaknu, protože je prostě skvělý! Waititi se ve své novince nevyhýbá svému stylu humoru a pokud vám humor Taiky Waititiho nesedne tak dost možná podepíše váš ortel nad jeho novinkou. Waititiho humor ale zůstává dokonalý v tom jak, že Waititi servíruje vtípek za vtípkem ale zároveň s nimi dokáže vést děj dopředu a nejde o humor, který film brzdí. Zároveň si ale Waititi vybral opravdu náročnou tématiku- Je hodně snadné v Jojovi vidět jen pouhou satyru, která si dělá prdel z 2. světové války, nacizmu nebo nenávisti vůči židům, zároveň ale vypráví příběh jednoho chlapce, kterému propaganda jeho vlasti vymyje mozek a jak tak dospívá mu začne docházet, že nic možná není tak jak se zdá. Jenže je to pořád kluk, který chodí do Hitlerovy mládeže, chce povraždit co nejvíce židů a má za imaginárního kamaráda Adolfa Hitlera. Jenže přitom si ještě pořád neumí zavázat tkaničky a především mu dělá problém zabít už jenom králíka. Waititi si díkybohu pohlídal casting a do role Johanesse obsadil Romana Griffina Davise, který naštěstí umí nejenom hrát ale je přímo fenomenální! Waititi u postavy Joja našel ideální míru mezi postavou, která je fanatickým nacistou a zároveň má být divákovy sympatická a vyšlo mu to. Jojo totiž celý průběh událostí prožívá se svojí dětskou naivitou a většinu věcí si pochopitelně ještě neuvědomuje. Chce jen být tím nejlepším vojákem své zemi, chce sloužit svému vůdci a chce se zbavit oněch děsivých židů. Davis je sympatický klučina, který dokáže prodat všechny humorné scény, zároveň dokáže přitvrdit na vážnou notu a především je na něm skvělé to, že působí jako úplný antinácek což je vlastně podoba jak má postava Joja působit. Králíček Jojo tyhle momenty plné dětské naivity a slepé víry skvěle využívá a Davis tuhle postavu zahrál tak báječné, že mu věštím slibnou budoucnost. Režisér Taika Waititi tu je jinak jako Adolf Hitler. A i opět zde platí, že Waititi nechtěl být tou nejpřesnější verzi Füehrera. Podle samotného Waititiho byl Hitler doslova prostě a jednoduše čurákem a Waititi se ještě pokusil Hitlera ze záhrobí naštvat tím, že sebe jako polovičního žida obsadil do role právě Hitlera. Waititi si tuhle parodickou pózu neskutečně užívá a díky Waititimu je dokonce možné si chvílemi tuhle idolizovanou verzi zamilovat už proto jak si utahuje ze skutečného Hitlera, cpe Hitlerovy známé přednesy s nadsázkou a snaží se být tak nevěrohodně cílevědomě jako skutečný Hitler. Jenže i zde platí, že tohle je celý dokonalý, autorsky promyšlený záměr, který funguje neskutečně parádně a Waititiho Hitler je nyní pravděpodobně moje nejoblíbenější ztvárnění vůdce všech dob. Parádní výkon tu předvádí i Scarlett Johansson, která tu hraje matku, která svého syna od nacizmu netáhne i když je jí to proti srsti, zároveň ale tajně pomáhá židům a bojuje proti své vlasti, kterou vlastně aktuálně nesnáší. Postava Johansson chce být ale především pořád dobrou matkou a kdyby si měla vybrat mezi svým synem a spasením židů tak by neváhala. Johansson tu především hraje ženu, která je na vše sama, musí se starat sama o syna, potýkat se s rodinnou ztrátou a především se vyrovnávat s faktem, že díky svému srdci jde o život nejen jí ale i jejímu milovanému synovi. Je to ale pořád žena, která ani v těžkých chvílích neztrácí nervy a i krušné chvíle přežije se svým humorem. Johansson je tu opravdu skvělá, je ale nutné zmínit, že stejně jako u Waititiho Hitlera platí, že film sází krom na Joja ještě na jednu mladší postavu. A to Elsa v podání Thomasin McKenzie. McKenzie má společně s Jojem parádně budovaný vztah, který se od vzájemné nenávisti (on nacistický fanatik, ona židovka) postupně buduje v něco víc. Postavu McKenzie jde v tomhle směru snadno odsoudit hned za začátku, i jí se ale časem podaří získat si divákovo srdce. I McKenzie by mohla v budoucnu něco ještě reálně předvést. Skvěle si Waititi pohlídal i obsazení vedlejších roliček jako Stephen Merchant v roli agenta gestapa, Archie Yates jako 2. nejlepší kamarád Joja (první je Adolf) Yorki nebo Alfie Allen nebo Rebel Wilson v roli členů výcviku Hitlerovy mládeže. Především u Wilson platí, že má po dlouhé době šanci být vtipná než v její klasické podobě a dokáže ukázat i jiné stránky svého komediálního charizma. A nesmí se zapomenout ani na Sama Rockwella. Rockwella mám hodně rád a jsem rád, že v poslední době dostává dost výrazných hereckých příležitostí, postava Klenzendorfa poté neoplývá jeho klasickým charizmatem a právě on dostává ve finále na starost ty nejvtipnější scény. Zároveň má ale postava Klenzendorfa v rukávu pár skrytých es kvůli kterým si ho zamilujete i z jiných důvodů a budete ho brát i jinak než jako odporného nacistu. Přes stránku výsměchu nacizmu je Králíček Jojo skutečně chytrou zábavou, která si nedovolí zapomenout snad na jedinou možnost si z nacizmu vystřelit ještě víc. Nechybí odkaz na konspirační teorie o jistých experimentech, pálení knih nebo především geniální scénu s pozdravem " Heil Hitler". Waititi především párkrát stočí na opravdu vážné scény, které ale fungují a Waititi dokonce předvede jednu funkční válečnou sekvenci, která si ale pořád nedovolí opomenout jeho komediální styl. A zvládá to. Králíček Jojo odbočky do vážnějších vod zvládá stylově a nabízí i něco víc než jen pouhopouhou odlehčenou zábavu. Waititi si tu naopak dle mě ukousl až příliš velký kus koláče a spokl ho i s navijákem. A především si Taika zase pohlídal vizuál a Králíček Jojo vypadá náramně. Kameraman Mihai Malamiare Jr., který stojí třeba za Mistrem si obrazovou stránku taky pohlídal a krom všeho u Joja servíruje také obrazově parádní zážitek. A do toho zazní Beatles i David Bowie a já si vlastně říkám co bych od Králíčka Joja chtěl víc. Králíčku Jojovi bych ve finále nejvíc vytknul..... Možná posledních 30 sekund, které se i přes parádní dobrovod zvrhli do něčeho co jsem spíš nepotřeboval. Jinak ale hlásím totální nadšení a přeju tomu filmu co největší úspěch co jde. Takhle parádně chytrý, zábavný a dojemný film člověk nevidí každý den a je to opravdu parádní zážitek. Waititi mě nezklamal a i když nemám rád fotbal, budu mít jeho novinku Next Goal Wins s Michaelem Fassbenderem v hlavní roli určitě v seznamu nejočekávanějšch filmů příštího roku. Waititiho vizuální styl a humor mi totiž skutečně sedne a především prostě natočil tuhle parádu. Naprostá spokojenost! Viděno v kině: 2x () (menej) (viac)
Jen šílenec ze země protinožců jménem Taika Waititi si může natočit film o tom, že Hitler je nejlepší přítel člověka.... geniální satirickej disstrack na rasismus, fašismus a xenofobii. ()
Ten Waititiho štýl ma moc nebavil ani v Thorovi a nesedí mi úplne ani tu. Niektoré scény boli super, obzvlášť úvod a záver a väčšina tých, kde bol Sam Rockwell. Inak mi tieto tri žánre - komédia - dráma - vojnový moc nesedeli dokopy. Krpec Roman Griffin Davis bol perfektný, tak isto aj Hitler v podaní scenáristu a režiséra. Ako celok mi to moc nesedelo. Ale ako krátky klip 10-15 minút by to bolo super. 55% - 3* ()
Mít za mámu Scarlett a ve skříni budoucí současnou je asi jediná možnost, kdy by se na životě v Třetí říši dalo najít aspoň něco málo pěknýho. Co bych za to dal, kdyby nám v dějáku tenkrát mohli pustit tenhle film. Za necelý dvě hoďky by i za pomoci humoru měl každej představu o době, kdy proběhl první pokus založit EU. Dětský role plný hlášek jsou jednak skvěle napsaný a druhak i skvěle zahraný. Jen Kiwižena Mckenzie má zatím nějakou smůlu na role. Beze stop strávila zavřená v lese, tady ji šoupli do skříně; no já bych se příště bál číst scénář... Za mě osobně točte takový filmy dál, dokud je satira dovolená. ()
Kto by to povedal, že najlepší feel good roka bude coming of age o Hitlerjugend? Jojo Rabbit je podobný rokenrol, ako bol svojho času Wolf of Wall Street. Technicky to dokonalé nie je, ale cítiť v tom strašne veľa energie, zápalu a punkovej odviazanosti. Má to srdiečko, kopec humoru, ale najmä skvelú myšlienku a bohovských hercov (Rebel Wilson!). Taká Scarlett Johansson je tu azda ešte lepšia ako v Marriage Story. Taika dáva! ()
Neuvěřitelný mix dramatického lidského příběhu z druhé světové a bláznivé komedie. "Dramedie" není nic nového, ale nepamatuju si, jestli jsem vůbec kdy viděl něco v tomhle ohledu tak kvalitativně vyváženého (příběh je krásný a vtipy jsou boží) a tak rychle se proměnlivého - člověk ani nestačí utřít slzy a už se zase šíleně nahlas směje. Králíček Jojo je navíc úžasně natočený a herci jsou jeden lepší než druhý, dokonce i hlavní roztomilý kluk do filmu neuvěřitelně sedí a hrát umí. Naprostá paráda. Jeden z nejzajímavějších, nejvtipnějších... a nejlepších filmů o nacismu. (10/10) ()
Zbytečná rozjuchanost, film chvilkama působí skoro tak bláznivě jako staré němé komedie, což jeho dramatičnosti dodává na křečovitosti. Bláznivost v tomto případě neznamená hravost jako třeba u Život je krásný, spíš je tu taková nepatřičná (trapná, už jsem jen čekala, zda se objeví Američany tak oblíbené prdění a vrážení do skla) a postava Adolfa je úplně navíc. Vtipné to není, kvůli snaze o dětinský humor to není ani smutné. Ale pozadí příběhu o klukovi, co se vypořádává s tím, co si chce myslet a co mu vštěpují dospělí, aby si myslel, má něco do sebe, a stejně tak i naše česká podloubí. ()
Na mě to celkem fungovalo jako komedie i jako drama. Bavil mě hlavní hrdina i ten jeho tlustej kámoš, stejně tak Waititi jako Hitler a skvělej byl i Sam Rockwell. Několikrát jsem se u toho zasmál nahlas. 80% ()
Reklama