VOD (1)
Videá (1)
Recenzie (15)
Bezpochyby jedna z největších sportovních postav všech dob, to je neoddiskutovatelné. I tak si ale říkám, jak si tak vysoce inteligentní člověk, dokázal vědomě tak zhuntovat záda. Nedělám si větší iluze o IQ zbylých 98 % profi kulturistů, ale Ronnie Coleman je myšlením jinde. Na druhou stránku asi dokážu pochopit tu touhu odlišovat se od ostatních a dělat pro to všechno - i nemožné. A jak už to člověk jednou dělá, není asi cesty zpět a zvyšování pomyslné laťky lidských možností je lákavé, nikdo ale nezná svůj strop a to se Ronniemu stalo osudným. I tak (a jak vlastně říká v dokumentu většina jeho sportovních protivníků ale zároveň kamarádů) je s podivem, jak dobrý charakter Ronnie Coleman je, s jakou vervou dokáže být i přes všechna zranění a omezení pořád stoprocentně najetý, motivovaný, odhodlaný a fungovat pro rodinu...hezky sestříhaný a natočený dokument....................moje hodnocení = 8 z 10. ()
The King je podle mě nejvýznamnějším z Ronnieho dokumentů. Zde již má Ronnie kariéru za sebou, a tak je dokument spíše hodnotící a v plné nahotě zobrazuje odvrácenou stranu kulturistiky a extrémně tvrdého tréninku nezbytného k cestě na vrchol. Zároveň tento dokument dává významnějším způsobem nahlédnout do Ronnieho osobního života a odhaluje i další stránky Ronnieho obdivuhodné osobnosti. Zpovědi dalších přímých účastníků Mr. Olympia i dalších soutěží jsou nadmíru povedené, takže ve výsledku nemám dokumentu co vytknout a považuji ho za možná úplně nejlepší dokument z oblasti kulturistiky, byť jistě není nejpozitivnější, ale v tom je podle mě jeho hlavní kouzlo. ()
Nezáleží na tom, koľko kulturistov príde, zvíťazí, ohúri...Vždy tu budú len tí, ktorí tu boli pred Arnoldom a tí , ktorí prišli po ňom. Poctivo som cvičil 4-5 rokov, bol som na dvoch súťažiach, ale časom som to zabalil a cvičil už len tak pre kondičku. Došlo mi, že vo svete dopingu to nemá zmysel. Sledoval som dianie okolo Mr. Olympia, ale každým rokom to išlo len dole vodou. Dorian Yates a po ňom Ronnie Coleman, to už boli chlapíci o ktorých dnes Arnold povie: "Kto by chcel takto vyzerať?" Kam sme sa to v kulturistike posunuli? Popularita tohto športu bola v ére Arnolda, Sylvestra Stalloneho alebo Lungrena v 80. - 90. rokoch neuveriteľná. Dnes na pódiach vidíme doslova gorily s neobyčajne nafúknutými bruchami, ktoré Arnold veľmi kritizuje. Kde je tá estetika, symetria a obdiv? Ronnie je prototyp nesympatického kulturistu. Ako človek je fajn, ale prehnal to neskutočne, vybralo si to daň a o tom je tento dokument. Dnes je na nepoznanie, doslova troska. Celý čas som čakal, kedy príde na rad otázka steroidov, no neprišlo nič. Priznal to už nejeden a hádam si Ronnie nemyslí, že sme tak blbí. Arnold a J. Weider sa roky usilovali o to, aby bola kulturistika olympijským športom. A dnes? Zabudnime, nemá to význam...Arnold spopularizoval tento šport tak ako nikto iný, no dnes je obrovským kritikom týchto ozrutných goríl. Tí už s estetikou a obdivom nemajú nič spoločné. Dokument 80%. ()
Tak jsem se jakožto člověk, který chodí zvedat železo cca 25let, podíval na tento dokument. Nechalo to ve mě pocit lítosti vůči Ronniemu. V roce 2013 jsem se s ním setkal osobně a vidět ho jen sedět, byl podivný pocit. Zcela bez váhání obětoval svoje zdraví takovým způsobem, až to děsí. Vlastně ani nevím, jestli je to něco, co by měl člověk obdivovat (chtěl být prostě NEJ) nebo si klepat na čelo (co je víc než zdraví). Ale v každém případě je to zajímavý dokument, a to i z pohledu jeho soupeřů. Trošku zamrzí, že se v něm nikdo ani slůvkem nezmíní o anabolikách, růstových hormonech atd., jakkoli každý ví, jak to asi je:) Protože jen díky nim mohl dřepovat 362kg a tlačit 200lb jednoručky. A dle mého názoru je toto největší zlo sypačky, což by někdo těm současným sypajícím juniorům, měl říct. Pustí to člověka za hranice bolesti a možností jeho pohybového aparátu. A pak se bortí páteře a trhají se šlachy.... ()
Ťažko sa mi píše komentár k tomuto dokumentu. Forma je výborná, technicky je dokument spracovaný pútavo. Obsah je tiež zaujímavý, aspoň pre určitú skupinu ľudí. Prečo mám z toho teda zmiešané pocity? Pre mňa je Ronnie Coleman antihrdinom. Zosobňuje to, ako sa to nemá robiť a ako to nemá dopadnúť. Podľa mňa bola ideálna doba v bodybuildingu 70-80. roky. Preto som vysoko hodnotil Pumping Iron a Generation Iron ma naopak veľmi nezaujal. Neskôr v 90. rokoch sa dostáva do popredia objem na úkor symetrie a v konečnom dôsledku aj zdravia. Ale späť ku Ronniemu. Aj keď v podstate nesúhlasím s tým čo robil so svojím telom a ako to dopadlo, zároveň ma to fascinuje. Myslím, že tvorcovia tohto dokumentu majú rovnaký pohľad na vec. Bol som skeptický či sa mi bude páčiť tento dokument a nakoniec som bol z neho nadšený. ()
Reklama