![všetky plagáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/160/871/160871651_c89cd7.jpg)
Hudba:
Václav TrojanObsahy(1)
Úzkostný chlapec, který žije ve velkém starém domě obklopený starými věcmi a drahými hračkami, se na zahradě seznámí se zrzavou dívkou, která si hraje za plotem. K narozeninám chlapec dostane mechanickou hračku slavíka. Vzápětí ale hrdina onemocní, v jeho snu se ocitáme v loutkovém světě – na dvoře čínského císaře, který také žije obklopen mechanickými hračkami... (Letní filmová škola)
(viac)Recenzie (18)
Námět: povídka Hanse Christiana Andersena. Scénář: Jiří Brdečka a Jiří Trnka. Hudba: Václav Trojan. Animace: Břetislav Pojar, Stanislav Látal aj. Už jen ty vesměs zvučná jména naznačují že se v tomto případě bude jednat o zaručenou kvalitu s celoživotní zárukou. V tomto případě mě mé zdání opravdu neklame. Trnkův první (někdy uváděn i jako druhý po Špalíčku) celovečerně loutkový snímek. Pohádkový příběh o slavíkovi a Císařovi. O tom kdo je moudřejš, zda prostý pták či sám Císař? Opět nezaměnitelná práce Jiřího Trnky, v napůl hranném a v napůl loutkovém filmečku Jeden z národních filmových klenotů a to bez debat. ()
Úchvatné, skvělé, báječné. Obdivuji se barevné hrané sekvenci s dětmi i celé té historce o mandarinském miminku, které mělo rádo svého slavíčka. Ta verze s komentářem Borise Karloffa je ovšem divná. Nač komentovat již vyřčené obrazem. ()
Milý Slavíku, v této chvíli na konci mám jedno přání: vidět Tě a slyšet ještě jednou, v původním českém znění. Pak možná přidám i zbývající 5. hvězdičku... Zní to docela absurdně, dívat se na československý film s anglickým dabingem, ale ani po několika měsících se mi na jinou volně dostupnou verzi Císařova slavíka nepodařilo narazit (včetně těch, které v názvu tvrdí o češtině). Něco na tom bude, když zůstává Jiří Trnka více ceněn v zahraničí, nicméně po několika letech od zahlédnutí některých Trnkových kraťasů (např. Árie prérie) jsem se konečně odhodlal na některý celovečerní film proslulého filmového loutkaře (nebo loutkového filmaře? :)) a úpřimně jsem překvapen, jak mě Trnkovo provedení slavičí pohádky bavilo, okouzlilo, uhranulo, přeneslo do svého světa království, pohádkové přírody a malých oživených postaviček. Z jeho vizuálních kompozic sálá i po letech dokonalost a magická atmosféra, obzvlášť celá sekvence z nočního hřbitova mě svým pojetím k závěru ohromila a nasledující probuzení zpátky, tak trochu z pohádky do jiné pohádky, vrátilo celému vyznění něžnou poetičnost. [85%] ()
Ten pocit zlatej klietky tam proste je v jasnom kontraste s tou voľnosťou a zábavou. V mnohom preháňané, no s hlbokou vnútornou poučnou príbehovou linkou, ktorú takto ako bábkové dielo určite odporúčam pustiť deťom, lebo je to veľmi ľudské. ()
Tohle je čistá krása z českých rukou Jiřího Trnky. Naplňme své slzy úžasem nad půvabem a sílou přírody, jako to udělal císař z dálné země orientu. ()
Andersenova pohádka je jen základem tohoto snímku, který Trnka notmě obměnil a dal mu mnohovrstevnatější vyznění. Hraný rámec dodává filmu na originalitě, když vyjde najevo, že svět skutečného chlapce se působivě odráží v paláci jeho snu, kde nic není náhodné. Film je promyšlený až se tají dech a opět dokazuje to, že Trnka předběhl svým pojetím dobu. Jednoznačně nejvrcholnější scénou je návrat smrti do své zahrady za tklivé písně slavíka, člověk má až slzy v očích, když pozoruje ono usmíření, které ho je slavíkova píseň strůjcem. ()
Jedna z nejpůsobivějších Andersenových pohádek natočená Jiřím Trnkou, který si s tímto autorem rozumněl (jeho knižní ilustrace, kde černá korunovaná Smrt šátrá svou vyzáblou rukou po příkrývce pod níž se krčí císař, byla v dětství mým velkým hororovým zážitkem). Pohádka pojatá jako chlapcův horečnatý sen, kde v přítomnosti Smrti žádné technické hračky nepomohou a nepřinesou naději a úlevu. Jen mne prudí, že na netu našinec narazí na japonskou stránku, kde lze koupit sebrané Trnkovy filmy, kdežto u nás prd...... ()
Ten rámcový hraný děj mi sem moc neseděl, přišlo mi, že jde jen o natažení děje na určitou stopáže. Animovaná linie už je ale něco jiného, protože Trnka se svými lidmi dokázal skvěle vyjádřit dobu, místo, ale především pak poetiku tohohle krásného příběhu. Němé sekvence jsou opět úchvatné, ani hudba to nekazí. ()
Císařův slavík. Nejdříve, na základě několika zdejších recenzí, si dovolím odbočku. Prvotním úkolem televize, a o komerčních to platí stoprocentně, je prodej zboží. Je smutné, když se reklama považuje za vrchol umění, ta je z pochopitelných důvodů obklopena obsahem, který nesmí nutit k příliš hlubokému zamyšlení, a ani nemůže přinášet nitru znejistění, pochybnosti. Komercialismus dovršil destrukci nadšeného přístupu k Umění, zničil skutečné účasti při uměleckém představení. Lidé přicházejí více v honbě za senzací, a ne z ochoty vyzkoušet si život jako Umění a přese Umění. Vztah s publikem je zpřetrhán, umělec navíc přestal sám sebe považovat za dárce duchovní stravy, nepokouší se už formovat lidského ducha, neshromažďuje kolem svého díla to pravé publikum, ale začal prodávat zboží. Výjimky se najdou, a proto bývají zavrhováni, vysmíváni, osamoceni, a často se komerčnímu úspěchu s trpkostí přizpůsobují. Jiří Trnka žil naštěstí v jiné době, poválečný čas trpěl v jistém ohledu nadšením a následná totalitní doba měla svá specifika. Císařův slavík Jiřího Trnky je poměrně výstižnou adaptací pohádky Hanse Christiana Andersena, navíc ji dokázal dostat do moderní doby, k jejím pocitům a potřebám. Zde dostávají smysl termíny jako je zlatá klec, zakazující zákony, svoboda, kreativita, vězení, prožitek. Umělecká originalita versus mechanické (a pro většinu císařského dvora proto srozumitelné) opakování, jež je bez vyvolávání emocí. Trnkův výtvarný svéráz je podmanivý, umí si udržet i přes závažnost vzletný nadhled. Přizpůsobení příběhu dětem je vskutku obdivuhodné, Miloš Makovec dirigoval Jaromíra Sobotu s Helenou Patočkovou, Václav Trojan hudbu a virtuóz Ivan Kavaciuk houslová sóla. Trnkův Císařův slavík je veskrze jedinečným poetickým filmovým dílem, v němž je nepřeberně asociací a alegorií. Vždyť vítězem je život a otevřená mysl. ()
Na rok 48 je ta animace jedinečná i ve světovém měřítku, výstavba příběhu (hrané/loutkové scény) také stojí za zmínku, ale že by mě to kdovíjak bavilo, to se teda říct nedá. Ta třetí hvězdička je spíš tak z úcty k Trnkovi, protože obsahově celkem slabota. 50% ()
Filmy pána Trnku sú krásne, bohužiaľ videla som to v angličtine, ktorej nerozumiem. Chcelo by to aspoň titulky. ()
Anglicka verze namluvena Borisem Karloffem. ()
KRÁSA. ČISTÁ KRÁSA. ()
Víte, proč to televize nedávají? Protože na tohle se prostě nedá dívat. Sice čest panu Trnkovi za jeho celoživotní dílo. Ve své době to byl filmař pár excelánc, ale dneska je jiná doba a ty jeho filmy fakt nudí. Císař a slavík je toho jasným důkazem. Dokud to bylo hrané, tak to ještě šlo, ale jak ožily loutky na plátně, tak to bylo nekoukatelný horor. A vy tady píšete, jaký je to národní filmový klenot. [477. hodnocení, 14. komentář, 85%, 639. nejlepší film] ()
Za čarukrásnou ideu, animaci, imaginaci a slavíka... ()
Tohle je národní klenot. Což zní blbě. A za hudbu Václava Trojana bych i hvězdičku přidal. ()
Vy jste se museli prostě zbláznit. Císař a slavík je jedna z nejhorších Andersenových pohádek. Je nudná, divná a tolik opěvovaných poučení zase nepřináší. Co se týče samotného loutkového filmu, tak ten je dnes již téměř "nekoukatelný". Prastará loutková adaptace hrozné pohádky. Jestli ji Karlos80 považuje za národní filmový klenot, pak mu muselo dočista hrábnout. ()
Na snímku je co obdivovat : zvážení svobody a zlaté klece, z určitého pohledu vlastně přírody a kultury (stále záslužnější ve věku, kdy na ose od živého zpěváka přes gramodesky a cédéčka k rozmanitým zkratkám po síti dochází k postupnému odosobňování/odhmotňování hudby)... trnkovský šerosvit... kroky vstříc výtvarnému projevu cizokrajných kultur ... a nesmím zapomenout na Smrt, věnující se - s hravým odkazem na Candida ?? - své zahrádce ! (I mě stejně jako FRAGREho v dětství zmíněný obrázek zasáhl.) Trnka je obrem v českém umění i světovém animovaném filmu, podle mého názoru však neudělal dobře, když příběh nafoukl do celovečerních rozměrů, a navíc jej vsadil do rámce, z jehož třeskuté "aktuálnosti" by se autor malé básně v próze "Hračka chudiny" pravděpodobně osypal. ()
Reklama