Réžia:
Terrence MalickScenár:
Terrence MalickKamera:
John TollHudba:
Hans ZimmerHrajú:
Sean Penn, Adrien Brody, James Caviezel, Ben Chaplin, George Clooney, John Cusack, Woody Harrelson, Elias Koteas, Jared Leto, Dash Mihok, Tim Blake Nelson (viac)VOD (5)
Obsahy(2)
Skvělí herci v hlavních rolích – George Clooney, Sean Penn, Nick Nolte a Woody Harrelson – se pouští do nebezpečné akce ve filmu, který přináší drásavě realistický pohled na válečný i morální chaos v Tichomoří během 2. světové války. Film byl v roce 1998 nominován na sedm cen Akademie, včetně ceny za nejlepší film a nejlepší režii (Terrence Malick). Tenká červená linie je filmové mistrovské dílo, které nemá srovnání. Gene Siskel ho označil za “brilantní... hrůzu nahánějící... nejlepší současný válečný film!” (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (766)
Film především pro Američany. Téma tichomořského boje v 2. světové válce jednoduše není pro Evropana nic zajímavého, alespoň ne pro toho, který se nezajímá o vojenskou historii. U Tenké červené linie mám totiž pocit, že vše ve filmu už jsem někde dříve viděl a tak jsem to vnímal spíše jakousi slepeninu dalších pěti snímků. ()
Jeden z nejlepších, ne-li nejlepší, film o bojištích druhé světové války. Jako výpověď o hrůzách války funguje skvěle. Ač je to paradoxní, tak tento válečný film je asi nejstravitelnější Malick pro široké divácké vrstvy... ()
Mnohí to tu porovnávajú so Spielbergovým Ryanom. A taktiež možno práve v dôsledku toho, že som videl Spielbergov skvost skôr ako TRL, dávam tomuto filmu takéto nízke hodnotenie. Po technickej stránke tomuto filmu nie je čo vytknúť, hudba od Hansa Zimmera je vynikajúca, tak ako aj herecké výkony. Nejaký zauzlený príbeh tu absentuje, no možno bolo cieľom skôr zobraziť vojnu ako takú. To by som bral, avšak nejako to na mňa nefungovalo. Monológy sa chceli tváriť filozoficky a mať výpovednú hodnotu.. bohužiaľ takými neboli.. a napriek snahe o rozpracovanie postáv som si k nim nevytvoril žiaden vzťah.. na prekvapenie to u mňa viac fungovalo v Ryanovi.. výsledný dojem bol napokon taký, že som sa miestami nudil.. 3* ()
A aká to mohla byť dobrá vojnová dráma. Skvelé herecké výkon, výborná hudba, bojové scény veľmi pekne stvárnené, tá nemilosrdnosť vojny, zúfalstvo, strach v očiach a odvaha v činoch, všetko to tam niekde bolo, ale niekto si povedal, že z toho nechcel mať len vojnový film, ale čo si viac. Tak tam dali tie filozoficko-poetické výplody duše jednotlivých vojakov. To mi na celkovom dojem však značne ubralo, pričom zámerom bol asi pravý opak a taktiež niektoré dialógy boli pre mňa príliš básnické, aby som ich mohla brať vážne, a kazilo mi to celkový dojem s filmu. Takže namiesto dobrej vojnovej drámy je to film na jedno pozretie. ()
Nejde ani tak o valecny film, jako spis o filmovou esej na valecne tema. Emocni dopad byl v mem pripade velmi silny, ale dokazu si predstavit, ze to nehne s kazdym. Uz jen kvuli brilantni technicke strance stoji za to toto dilo videt. ()
Zachycení nevinnosti přírody s uměleckou režií, nádhernou kamerou a hudbou… pro vnímavého diváka strhující a především fyzický zážitek po celé 3 hodiny. Místy zaujme meditativním rozměrem, jindy zase válečnou vřavou. A že některá akční či válečně laděná dramata se snaží hlavně diváka „pobavit“, zde jsem při některých bojových scénách musel utírat slzy... myslím si, že právě takto by to mělo vypadat... asi nejlepší a nejsilnější protiválečný film…. 100 % ()
Tak už viem prečo som to pred rokmi nedopozeral. Okrem toho, že je to dlhé, nebavili ma tie zasnené, typicky malickovské (ako trebárs v neskoršom Na prahu vojny) poetické a ešte neviem aké monológy. Malick tu tie svoje ničnehovoriace vety postrkal všade a aby toho nebolo málo, do filmu popridával množstvo scén a záberov akejsi ženskej, ktorá mala s filmom len málo spoločné. Tentokrát som to dopozeral, ale na dva krát. Terence Malick definitívne nemôže byť mojim obľúbeným režisérom, spomeniem si na x vojnových filmov, po ktorých neštekne pes a sú pri tom lepšie, ako tento. 59%. ()
Pro mě - především díky zcela novému psychologickému rozměru - je to nejlepší válečný film. Vojín Ryan se pak řadí do douhé řady konvenčních, technicky vytříbených válečných snímků... ()
Tak toto mě dostalo. Válečný epos, který vykresluje válku naturalisticky, bez falešného hrdinství, plnou strachu, zápachu, křiku umírajících a smrti. Tempo filmu a střih mi evokovalo válku tak, jak si ji představuji - hodiny a dny čekání, kdy jsou vojácí sami se svými sny a myšlenkami a strachem, jsou střídány se zmatenou chvilkou bitvy. Když k tomu přidám skvělou kameru, střih, hudbu a herecký Olymp, nemůžu než smeknout. ()
Skvost! Jedna z nejlepsich sond do vojakova nitra... ()
Tenkú červenú čiaru som videla pomerne nedávno, predminulé leto (2007). Dojem z nej bol prakticky neopísateľný. Mala som pocit, že som práve videla najlepší film svojho života a že toto už nikdy nič neprekoná. So zatajeným dychom som počúvala úvahy, myšlienky a otázky - tak jednoduché a tak ťažko zodpovedateľné. Myšlienky, ktoré ma úplne odrovnali a rozložili až na atómy. Zvieralo mi pri nich srdce - od krásy, ľútosti, strachu, údivu nad náhle zjavenou Pravdou. A naviac boli podávané hereckými nadvýkonmi všetkých zúčastnených. (U mňa jednoznačne vedie Nolte, tesne za ním sú Penn, Cusack, Chaplin, Koteas.) K tomu prenádherná hudba, ktorá sa v jednu chvíľu vznáša až k nadpozemským výšinám, až tam, kde vzlietajú samotné úvahy, a vzápätí hrozivo duní ako sama vojnová vrava. A Šalamúnove ostrovy... Kontrasty prírodnej scenérie a šialenstva vojny sú tu zobrazené spôsobom, z ktorého behá mráz po chrbte. Nikdy mi vojna nepripadala taká hnusná ako tu-uprostred nádherného farebného a čistého tropického raja. O Tenkej červenej čiare sa ťažko rozpráva. Je to film-báseň. To podstatné je treba precítiť (a byť k tomu ochotný). Pri jej sledovaní som mala ten zvláštny pocit, aký človek máva len niekoľkokrát za život a síce, priala som si, aby "to nikdy neskončilo". Zdalo sa mi, že už-už, každú chvíľu, sa objaví odpoveď , nejaký kľúč, zmysel... Nestalo sa síce, ale atmosféra filmu vo mne zostala ešte pár dobrých týždňov. Okrem iného som si vďaka nemu uvedomila a začala aj v reáli všímať, aký nádherný je pohľad na modré nebo cez koruny stromov, aká krásna je vysoká tráva vlniaca sa vo vetre, aký je to nádherný zvuk, čo vydáva šumiace lístie stromov. Je to zvláštne, ale túto krásu ma naučil vnímať až Malick. Nikdy predtým, žiadna kniha, ani žiadny prírodopisný film, mi túto nádheru nedokázal odtajniť. Až Malick...A ten zvláštny pocit po skončení, keď človek nemá chuť už nikdy vidieť žiadny iný film. Všetko ostatné sa mi totiž vtedy zdalo iba ako načančaná uvrešťaná prázdnota, bez hĺbky, napätia, ľahkosti, čistoty, lásky k človeku, poézie, pochopenia, naliehavosti, zovretého hrdla, štípajúcich očí, búšiaceho srdca, mrázu po chrbte, otázok, odpovedí, stromov, trávy, vetra, oblohy , krásy...(A napadlo ma, že báseň / poézia je možno jediný, najlepší a "najskutočnejší" spôsob vyjadrovania sa.) ()
Saving Private Ryan sice zobrazuje druhou světovou válku velice syrovým a efektním způsobem, nicméně až The Thin Red Line ukazuje ty skutečné hrůzy války bez přikrášlení a dokáže vás tak "zabavit" na celých dlouhých 170 minut. Věčná škoda, že první sestříhaná pětihodinová verze už pravděpodobně nikdy nespatří světlo světa. ()
K Tenké červené linii mám dvě zcela zásadní výtky. První se týká akční složky, která nenabízí na několik výjimek nic nového a nevybočuje tak bohužel výrazně z tématického průměru. Nabízí se srovnání se snímkem Zachraňte vojína Ryana, který je v tomto ohledu naopak dokonalý. Druhou připomínku směřuji k filozofické podstatě díla, která dle mého názoru nebyla rozpracována dostatečně na to, aby ponoukala k hlubšímu zamyšlení. Vyzdvihnout bych naopak chtěl psychologické aspekty postav a s nimi spojené herecké výkony Seana Penna, Jamese Caviezela a Nicka Nolteho. 65% ()
Je to sice hodně pomalý, ale tuhle věc kompenzují ty nejgeniálnější válečný scény, jaký kdy byly natočený. Pochybuju, že to někdo někdy zvládne líp. Tyhle pasáže prostě neměly jedinou chybu. Žádný drbaný sračky, kdy není poznat, co se děje. Ne, prostě steadycam a je to! Dlouhý záběry a hotovo! ()
To Malickovo filozofovanie bolo na môj vkus trochu prvoplánové, na druhej strane aspoň dávalo tomu nedeju nejaký rámec. A nájde sa viacero režisérov, ktorí dokážu natočiť krajšiu a gulervúcejšiu akciu, no o to tu ani tak nejde... ináč tomu nemám čo vytknúť. Páči sa mi, že sa niekto v Hollywoode uberá aj takýmto smerom. Malick vie, čo a ako to chce povedať a to, že sa mu do filmu nahrabe polovica známych hollywoodskych hercov, i keď len na jednu scénu (Clooney) znamená, že si ho tam asi vážia. A Zimmerova hudba je mňamka sama o sebe. ()
Typicky lyrický Malick v pásmu statických záběrů krásné přírody konstrastujících s dynamickými a občas brutálními scénami válečného běsnění. Právě tento kontrast podtržený přesnou kamerou a vynikající hudbou byl pro mě nejzajímavější devizou filmu. Možná i více než vnitřní zpovědi vojáků, které jsou spíše básnickým vyznáním. Vyznáním nejednoznačně bloumajícím od zdrcující melancholie po pohledy na nebe s odhodláním v očích. Osudy jednotlivých vojáků přicházejí a odcházejí, stejně jako přicházejí a odcházejí jednotlivé události bitvy o Guadalcanal. Malick předvádí velmi dobrou práci s dlouhými scénami a záběry, ale opět potvrzuje, že se neumí vyjadřovat ve zkratce. A to prostě považuju za chybu. Protože filmu by malé zhuštění a zintenzivnění prostě prospělo. Já se nenudil, ale chápu ty, kteří ano. 80% ()
"Oh, my soul. Let me be in you now. Look out through my eyes. Look out at the things you made. All things shining." - Nádhená lyrika v majestátnej obrazovej forme. ()
Možno až zbytočne moc poetické, rozťahané či filozofujúce. Akonáhle však príde na brodenie sa vysokou trávou a zarastenou džungľou, kde dochádza ku kontaktu s neviditeľným nepriateľom, tu som doma. Intenzite napomáha prítomná kamera, vďaka ktorej sa divák stáva ďalším členom roty C. Dramatická hudba iba dokresľuje pocit stiesnenosti v často bezvýchodiskových situáciách, v akých sa posádka zvučných mien a známych tvárí ocitá. Skrátením úvodu a záveru by nekompromisnosť ešte nabrala na sile. Takto film strieda dychberúce vojnové okamžiky či silné bez dialógové zábery s nudným komentárom, nadbytočnými retrospektívnymi pasážami a nekonečným polemizovaním nad podstatou dobra a zla. Snímka je svojimi nekonvenčnými filmárskymi postupmi dosť podobná s Lovcom jeleňov, takže kto chrochtal blahom nad Ciminovim vietnamským opusom ten si príde na svoje aj pri bitke na Guadalcanale. Ostatných čaká film plný paradoxov. ()
Dlhý, predlhý sa zdá byť tento opus, až tak dlhý, že skutočnou tenkou líniou sa stane len hranica medzi nudou a trpezlivosťou. A že sa treba vyzbrojiť rovno plnou dávkou vytrvalosti, pretože na vojnový film sa tu nezvykle veľa konverzuje a telefonuje miesto boja - ide vskutku o dômyselnú stratégiu, ktorá sa však zahráva s výdržou diváka. Napriek hviezdnemu obsadeniu a pôsobivej kamere boli pre mňa najdominantnejšími prvkami filmu retrospektívne obrazy spomienok pretkané hĺbavými úvahami a brilantný soundtrack Hansa Zimmera. ()
Reklama