Réžia:
Guillaume MaidatchevskyScenár:
Guillaume MaidatchevskyHudba:
Julien JaouenObsahy(1)
Náš hrdina je malý sob a volá sa Ailo. Práve sa narodil v Laponsku, čo je krajina na severe Európy, ktorej najväčšia časť leží až za polárnym kruhom. Taký sobík si ale na drsné podmienky veľmi rýchlo zvykne. Hneď po narodení sa dokáže rýchlo postaviť na nohy, stačí mu na to iba päť minút. Za ďalších päť minút sa naučí chodiť a do štvrť hodiny vie plávať aj behať v hlbokom snehu. Vďaka svojim širokým kopýtkam sa môže v závejoch pohybovať veľmi rýchlo a na potravu tiež nie je príliš náročný. Uspokojí sa s trochou trávy alebo machu, ale jeho najobľúbenejšou pochúťkou je lišajník. A či mu je zima? Kdeže. Mohutná srsť mu umožňuje prežiť teplotu aj okolo -40°C. Pri svojom putovaní Laponskom Ailo stretáva ďalších obyvateľov tejto nádhernej krajiny. Či už je to mrštný hranostaj, nebezpečné vlky, polárne líšky, veveričky, tichú sovu alebo vysoko lietajúceho orla. (Cinemart SK)
(viac)Videá (4)
Recenzie (19)
Divák, znalý kvalit současných dokumentárních filmů o přírodě, v nichž nás tvůrci dokáží vtáhnout skutečně až do nitra nespoutaného a divokého života fauny i flory, si asi dokáže představit, jakou nádheru tento rodinný film může nabídnout. A tak tomu také je, vynikajícím způsobem natočený a sestříhaný příběh malého sobíka i ostatních obyvatel drsného, mrazivého, ale přesto krásného světa, od jeho narození, až po přerod ve vůdce sobích mláďat, nepostrádá humor ani drama a také kapku životního filozofování, ze kterého mohou čerpat děti i dospělí, to vše podpořeno nádhernou hudbou a vyprávěním, kterého se zhostil Marek Eben. [Kino Citadela - Litvínov] ()
O první roku laponského mláděte. Není to jen pro děti, ale i dospělé vyprávění. Je to z blízkosti jako by zvíře s připevněnou kamerou špehovalo a natáčelo druhé zvíře. Jsou zde vypjaté okamžiky jako přechod přes ledovou a dravou řeku a také ty odlehčené situace jako potrhlá veverka. K tomu krásný cestopis Laponské polární země. Film se nevyžívá v krvi, ani nepěstuje falešný útlocit hodné přírody. ()
Tak 3300 komentář... Co vody uteklo od toho prvního :-). Jsem rád, že toto kulaté ,,jubileum'' tak nějak vyšlo na sobíka Aila. Málem to byl Parazit, ale musel jsem ho zatnout v půlce díky únavě a svůj díl na tom měla i skutečnost, že to nesplnilo má očekávání. Filmy co mne zaujmou neutínám, vydržím u nich. To ale neznamená, že jej nedokoukám. A teď k sobíkovi. Ailo je klasickým rodinným filmem avšak zručně dokumentárně natočeným filmem ve standardu zvířecích dokumentů od BBC. Dospělý doprovod se nemusí být slziček nejmenších ve filmu se prakticky neumírá a když není to vidět. Smrt v přírodě patří stejně jako zázrak zrození to je třeba dětem vysvětlit. Když smečka vlků kouká po sobech s jejich rotomilými sobíky, vypadají jako ti největší vrahouni. Když pak ale dětem vysvětlíme, že zta roztomilá vlčí štěňátka bez papání umřou, děti lecos pochopí. Film se odehrává v nádherných lokacích laponska a bude vám u něj kosa. Zvláště při pohledu na schoulené stádo v mrazivé vichřici kdesi an vrcholcích, kde panuje - 40... Je zázrakem přírody, že v tomhle někdo vůbec dokáže přečkat den. Film doprovází i parádní soundtrack a hlavně ty vokály byly super. Jen jedním si do teď nejsem jist. Ač ho mám strašně rád ( a to i po hlasové stránce, mám všechna CD Bratrů Ebenů) nejsem si jist, zda hlas Marka Ebena byl tou správnou volbou do takovéhoto filmu i když byl rodinný. Ale to je už čiště subjektivní záležitost. A tak dávám za 4 chudáky lumíky, kteří chutnají všem. * * * * ()
Se snímkem mám problém ve 2 rovinách. 1) Antropomorfizuje přírodu nepřijatelným způsobem. Nemám s tím problém u karikatury, bajky či jinak posunutého vyprávění (Mrňouskové, animáky, ...), ale u filmu tvářícího se jako dokument, který ale dělá ze zvířat herce, s tím nemohu souhlasit. Už to jméno "sobík", pseudokomunikace s veverkou či králíkem, naprosto nepřirozené vztahy mezi zvířaty, ... Korunu tomu dává komentář, který je silně Gaia friendly eco emo (chovaná zvířata ztratila přirozené instinkty a jsou snadnou kořistí rosomáka, scéna s harvestorem, ekoplky o narušení migračních tras, které přirozeně každou zimu narušují laviny a sesuvy, klimaplky, ....) a ke kterému mi Ebenův hlas vůbec nesedí. A cítím z něho, že ani Eben si čtení moc neužíval. Slova mu nelezla z papuly. 2) Cílová skupina - děti - se v kině moc nebavily. Ona to, ruku na srdce, není žádná řachanda, ve které se stále něco děje. Také vesměs zimní krajina v parném létě působila poněkud nepatřičně, prostě nezabrnkala na stejnou strunu, jako kdybych film viděl třeba v březnu 2019, kdy pořád ne a ne přijít jaro. Co na filmu ale musím pochválit, je přece jen jakási snaha o vykreslení syrovosti přírody (zamrzlé jezero s ozdobou, vlčí úlovek), i když bylo od začátku jasné, že hlavních aktérů se nedotkne. Musím také ocenit pečlivost a náročnost natáčení, které asi nebyla žádná legrace. O to víc zamrzí, že výsledný produkt není nic moc. PS: Teď ke mně přiskotačila 7letá dcera a řekla mi, ať sem napíšu, že čekala, že to bude lepší, že to nebude tak doopravdický. Takže to píšu. ()
Nádherný dokument o přírodě dalekého severu, oživený příběhem prvního roku sobíka Aila. Kromě jeho stáda se potkáme snad se všemi zvířecími obyvateli laponských lesů a hor. Zažijeme námluvy polární lišky nebo rosomáka, hranostajovu hru na schovávanou, orlí let při lovu lumíků a další autentické záběry drsného života v divočině, sněhu a mrazu. ()
Galéria (39)
Fotka © Marko Junttila / MRP Matila Röhr Productions
![Putovanie so sobíkom - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/139/163139213_ff0dbe.jpg)
Zaujímavosti (2)
- Natáčelo se v Norsku a Finsku. (ČSFD)
- Točilo se v přirozených podmínkách, což znamenalo třeba i za čtyřicetistupňového mrazu. (ČSFD)
Reklama