Réžia:
Al WhiteScenár:
Al WhiteKamera:
Alberto BañaresHudba:
Al WhiteHrajú:
Virginia Gardner, Christina Masterson, Eric Beecroft, Shannon Hollander, Tanroh Ishida, Regina Saldivar, Natalie Mitchell, Roberto Davide (viac)Obsahy(1)
Po smrti svojej najlepšej kamarátky je Aubrey (Virginia Gardner) v smútku a je pre ňu ťažké vyrovnať sa so smrťou tak blízkej osoby. Snaží sa nájsť upokojenie na mieste, kde spolu zvykli tráviť čas. Jedného rána sa ale svet z ničoho nič zmení a Aubrey zostáva poslednou osobou na planéte. Alebo je všetko inak? (Marceloo)
Videá (1)
Recenzie (18)
Po smrti svojej najlepšej kamarátky je Aubrey (Virginia Gardner) v smútku a je pre ňu ťažké vyrovnať sa so smrťou tak blízkej osoby. Snaží sa nájsť upokojenie na mieste, kde spolu zvykli tráviť čas. Jedného rána sa ale svet z ničoho nič zmení a Aubrey zostáva poslednou osobou na planéte. Alebo je všetko inak? - Ani neviem, ako napísať obsah tak, aby neprezradil o čo ide. Nedá sa povedať, že by som bol z tohto hororu, ktorý je zatienený drámou a desivosť má v ňom len mizivú úlohu, sklamaný. Skôr som sklamaný z toho, že si tak prefektný námet zobral na starosť debutant, pretože mám pocit nepopísatelne premárneného potenciálu. Myslím si, že keby sa tento námet dostal do rúk zručného a hlavne skúseného hororového režiséra, výsledok by rozbil všetky komerčné nezmysly s podobnou tematikou, ktoré v posledných rokoch vznikli. Mal som celý čas pocit, že netuším, kam režisér dejom smeruje, ale na konci sa mi rozsvietilo keď som videl, komu je film venovaný. To už mohol režisér rovno natočiť nejaký krátky tribute na Facebook a bolo by to rozumnejšie. Každopádne ma bavilo pozerať sa hlavne na vynikajúcu Virginiu Gardner, ktorá mi výrazovo aj herecky strašne pripomína Virginiu Madsen v mladom veku, čo je len dobre. Asi by som hororovým nadšencom tento snímok skôr neodporúčal, lebo je tu málo dialógov, je to dosť dlhé a tempo je miestami neznesitelne pomalé, ale zase je to fakt poctivá indie záležitosť na ktorej je vidieť ten začiatočnícky zápal, takže si radšej vyberte sami. + herec z The Windmill Massacre + herečka z Tell Me How I Die a Monster Party ()
Masturbácia pod dekou a trik s odseknutým ksichtom, to má byť niečo nové alebo hororové? V tomto filme sa skoro vôbec nerozpráva. Jedna herečka, len vysielačka alebo kazeťák a sem tam chlapík bez ksichtu, s ktorým si tiež veľmi nepokecáš. úsporná hudba sa nemusela radšej vôbec objavovať, pretože sem tam pripomínala akoby pokazenú hru na Atari v roku 1984. Aby nuda bola dokonale zavŕšená, každých 10 minút vidíte siahodlhé zábery na ležiace dievča so zatvorenými očami. ()
Nikoli bezchybný, ale svou originalitou a debutantským přetlakem nápadů sympatický počin koncipovaný jako audiovizuální paralela k formátu mixtape. Při tom s kořeny v ranku žánrově se tvářících surreálních metafor nitra svých postav – typu Donnie Darko či Pi – a stejně jako zmíněné klasiky současně vyšinutý i intimní, a díky tomu emocionálně pohlcující a divácky fascinující. ()
V první půlhodině se člověk nedozví nic, pokud tedy nepočítám to, že hlavní hrdinka je strašně moc smutná ze smrti své nejlepší kámošky. Pak nastoupí halucinace, ufouni, hlas ve vysílačce, kazety, spousta obrazových filtrů, existenciální bláboly a psychadelické výjevy podpořené adekvátní hudbou. A to všechno se tu povaluje bez nejmenšího řádu. Na tohle asi moje mozková kapacita nestačí. Pár hezkých záběrů a sympatická Virginia Gardner stačí jen na 15%. ()
Celkem odvážná směsice žánrů a inspirací, klobouk dolů za to že si na to někdo troufnul a obzvlášt za to že se to takhle povedlo. V podstatě se jedná o indie teen drama mixnutý s lovecraftí tématikou, hlavou se mi ovšem honily i podobnosti s jinejma věcma, jako např. Gone Home či klip k Fantasy od DyE. Jedná se spíš o pocitovej film soustředěnej na audiovizuální stránku, pokud se na tuhle frekvenci neumíte naladit tak vám to opravdu nemá co nabídnout. Ruku v ruce jde skvělá kamera a výběr lokací a i přes nepochybně skromnej rozpočet pár překvapivě slušnejch vizuálních efektů (ano jsou zde i slabší) z nichž mě nejvíc zaujal ten co je zjevná pocta Edwardsovým Monsters. Atmosféra je taková smutně hypnotická a napomáhá tomu i nejasnost časovýho zasazení který film záměrně odmítá prozradit. Pro hudební fajnšmekry je připraven i kvalitní soundtrack složenej z více či méně známejch pecek. Líbilo, po delší době zase originální a kreativní film co nejede podle tisíckrát zajetý šablony. ()
Reklama