Réžia:
Jiří MenzelKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrajú:
Josef Kemr, Zdeněk Svěrák, Daniela Kolářová, Marie Hradilková, Martin Hradilek, Jan Tříska, Ladislav Smoljak, Naďa Urbánková, Zdeněk Blažek, Alois Liškutín (viac)Obsahy(1)
Rodina Lavičkových by chcela vlastniť chalupu na vidieku, najradšej blízko lesa. Zoznámi sa teda s dedom Komárkom, ktorý vlastní pravú, nefalšovanú chalupu v nádhernej prírode a je ochotný koncom roka sa aj vysťahovať. Zatiaľ s Lavičkovými uzavrie dohodu, že môžu k nemu chodiť na víkendy a žiť tam ako doma. Lavičkovci sa rýchlo udomácnia, cítia sa tu s deťmi výborne. Začiatok spokojnosti však vystrieda netrpezlivosť, pretože sa im nedarí s kúpou chalupy a vysťahovaním deda. (STV)
(viac)Videá (1)
Recenzie (816)
Další skvělá komedie od dvojice Zdeněk Svěrák a Ladislav Smoljak. Pražská rodina koupí chalupu na venkově. Má to ale jeden háček. Koupili ho i s dědou Komárkem a ten ne a ne umřít. Má hold tuhý kořínek. A když vidí jeho čilého otce, tak pochopí, že na tom světě ještě nějaký ten čas pobude. A tak se k němu na léto nastěhují. Nakonec jsou stejně rádi, když neumře. Kemr tu podává naprosto vynikající výkon. Všechny ty vesnické postavičky jsou skvělé. Třeba nejlevnější zedník na vozíku pan Lorenz a jeho zákazník, který má zmáklé všechno kolem stavby domu. Samozřejmě tu o vtipy není nouze. Dobrý je třeba dědův údiv, že Pražáci ještě v 10 hodin spí nebo jeho hádání se s rádiem. Pak taky návštěva mlýna s mlynářem Ladislavem Smoljakem. Ten jim poví příběh, který chce každý slyšet ještě jednou. Nebo pan Novák, který koupil barák s babkou a dědkem a ti taky nechtějí umřít. Tak si dělají různé naschvály. On jim lije vodu do příkopu, přes který se chodí do domu a oni zas do zrní sypou hřebíky. Takže pokaždé, když přijede, tak píchne. "Dědeček je hodný, ale překáží nám. No počkej. To přece takhle nemůžeš napsat!." :D ()
Nakoľko rok 2017 opäť zaúradoval a včera nás navždy opustil herec Jan Tříska, rozhodol som si ho filmovo pripomenúť. A nakoľko som nedávno "Obecnú Školu" videl a nemal som pocit, že by som ju teraz chcel pozrieť znovu, rozhodol som sa pripomenúť si ho vo filme "Na Samotě U Lesa." Ja viem, že tu má malú rolu, a že to je viac životný moment Josefa Kemra, ale to je jedno. Myslím si, že vždy keď som pana Třísku vo filme videl, tak najviac som si na neho spomínal tu v role doktora Václava. A v mojich očiach je to rola, kde mi bol absolútne najviac sympatický. A nedá sa nikdy zabudnúť na jeho vetu: "Předpíšu vám pudr, a podpíšu se Mudr." Ale keď opustíme jeho postavu, ako tento film funguje. Rovnako ako všetky filmy z dielne Svěrák a Smoljak je to podľa mňa jedna z filmových klasík, na ktorú sa nezabúda. Ako som už na začiatku povedal, toto je film hlavne Josefa Kemra. A kto by mohol zabudnúť na jeho postavu děda Komárka? Podľa mňa sa pre tú rolu narodil. Zdeněk Svěrák je vynikajúci. A chémia s Dankou Kolářovou funguje skvele. Už len preto, že on je tak veľmi zainteresovaný do tej chalupy a všetko sa mu páči, a naopak jeho manželka by si radšej dopriala ten svoj príjemný komfort. Ten kontrast je skvelý. Decká sú vynikajúce a neustále pôsobia na mňa úplne uveriteľne a skutočne. Čo viac ešte by som mal k tomu povedať? Čo sa dá povedať o filme, o ktorom už všetci asi povedali všetko čo je treba? Je vtipný, je milý, je úprimný a neskutočne nadčasový. Spomeňme ešte aj Ladislava Smoljaka a jeho: "Ku... ku.... ku..." a takisto aj poveru o vodníkovi, ktorú sme nikdy nepočuii, ale všetci to chceli počuť ešte raz. Ako sám povedal: "To se každému líbi." Hodnotenie: A+ ()
Nejako som sa nikdy nedoladil. Rád to začnem pozerať, rád to pri surfovaní nechám prepnuté, nikdy to na mňa nedýchne. Žeby mi do toho svěrákovsko-smoljakovského univerza nesadol Menzel? Asi tak, mal to točiť Smoljak (hoci bez najmenších zmien v scenári), bolo by to menej vlezlé, menej pohladení a viac (dobre myslených) pohlavkov by to malo, väčšiu šťavu. Toho "tepla" je tam asi na mňa móóóóc... ()
Prachobyčejná lidskost. Jubilejní desátou projekci jsem si náhodou střihl hned po Hopperově Bezstarostné jízdě a oba jinak zcela nesourodé filmy se mi v hlavě pustily do křížku. Nespoutaná volnost versus omezená, ale hřejivá, kapka lidství. Na jedné straně stojí vášně a touhy prchavý, na straně druhé kousek obyčejnýho pocitu štěstí z drobných radostí neméně obyčejného života. Zatímco Easy Rider ve mně vzbuzoval melancholickou náladu z dávno zapomenutých snů, Na samotě u lesa mi zase připomnělo, že i můj život je v naprostém pořádku. I takhle se totiž dá a s úsměvem, a to i když vám občas ve "struku tvarohovatí mlíko". Viděno během Challenge tour 2015 Speciál: Filmový lov ()
Menzelova poetika nie je síce pre mňa to pravé, ale poetiku Na samotě u lesa by som skôr nazval svěrákovsko- smoljakovskou. Je to vlastne taký ich vydarený mix. Pokiaľ sa porovnával s chuťou kontrast vidieckeho a mestského života pred mnohými desaťročiami, tak z dnešného hľadiska mi ten svet vtedajšieho mesta pripadá ešte vo väčšom kontraste k mestu dnešnému. To sa týka aj medziľudských vzťahov. Hlášky sú skôr na mierne pousmiatie, ako na ich opakovanie na nasledujúci deň v práci kolegom, čo vnímam u českého filmu skôr ako plus. Príliš sa tam toho neudeje, život na dedine je pomalý, lepšie povedané kľudný (pokiaľ niekto nezačne v noci hrať na husliach). Myslím, že ho stojí okúsiť aj za tých pár bĺch. Dáte si potom na štípance púder a bude všetko v poriadku. 70%. ()
Galéria (6)
Zaujímavosti (64)
- Výňatek z recenze Jana Klimenta v Rudém právu (16. 9. 1976): "Autoři prý nechtěli bičovat své postavy. Snažili se prý navodit porozumění mezi lidmi. Nechtěli prý dělat satiru. Škoda. Tyhle nelidské maloměšťácké vlastnosti si právě o satiru přímo říkaly. Při posuzování takových chrakterových slabin se shovívavostí těžko vystačit. Tak vyšel nakonec film, který dospívá místy až k nihilismu. Vane z něho nikoli veselost, ale hořkost, až beznaděj. Rozhodně nedosahuje například ironického pohledu Papouškových filmů o rodině Homolkových. Při realizaci se zkušený a talentovaný režisér Jiří Menzel dopustil chyby. Postavy dvou hrdinů filmu (Lavičky a Zvona) obsadil samotnými autory Z. Svěrákem a L. Smoljakem. Jejich osobité herectví stojí ve filmu v kontrastu proti realistickému umění Josefa Kemra v roli starého Komárka a velký umělec oba nadšence přehrává ve všech směrech. Tak se - ostatně docela právem - stává děda Komárek skutečným hrdinou filmu... Nový film Jiřího Menzla tak nedosahuje úrovně předcházejícího snímku Kdo hledá zlaté dno." (NIRO)
- Komunisté nechtěli Jiřímu Menzelovi povolit, aby do hlavní role obsadil Josefa Kemra, protože byl hluboce věřící a netajil se tím. Menzel si nakonec jeho účast prosadil s tím, že nikdo jiný neumí zacházet s kosou a postava dědy Komárka ve filmu seče trávu. (henrycruel)
- Během vyprávění slavné historky s vodníkem prý Ladislav Smoljak (Radim Zvon) ve skutečnosti odříkává protipožární bezpečnostní poučku. (Wishkah)
Reklama