Réžia:
Jiří MenzelScenár:
Zdeněk SvěrákKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jiří ŠustHrajú:
János Bán, Marián Labuda st., Rudolf Hrušínský, Rudolf Hrušínský ml., Rudolf Hrušínský nejml., Petr Čepek, Libuše Šafránková, Jan Hartl, Miloslav Štibich (viac)Obsahy(1)
Vodič družstevného nákladiaku Pávek sa k svojmu závozníkovi, mentálne zaostalému Otíkovi Rákosníkovi, správa ako k vlastnému synovi, aj keď mu Otík spôsobuje samé problémy. Aj keď s ním po mnohých nehodách odmietne ďalej jazdiť, nedokáže ostať bokom, keď vidí, ako sa chalupár Rumlena z Prahy snaží Otíka pripraviť o rodičovský dom... (STV)
(viac)Videá (1)
Recenzie (984)
Vyvrcholení Menzelovy "české éry". Po momentkách z pivovaru a chatařské kolonie vykreslil Menzel na svou dobu hodně otevřený portrét "velkovesnice", který podobně jako předešlé filmy zdobí výborné vystižení atmosféry, nezapomenutelný humor a výborné herecké výkony. Přesto Vesničku řadím až za Postřižiny a Slavnosti sněženek, snad proto, že byla televizí příliš zprofanována, snad proto, že pro mne nemá kouzlo předchozích opusů. Snad proto, že spíš kritický podtext mám radši idylu Kerska a Nymburka... Velmi subjektivní. ()
Výborný film z domácej produkcie, veľa vtipu, skvelé herecké výkony, klasika ako vyšitá so skvelými heftami, napríklad naprávanie kroku, či scénkami ako riadenie nákladiaku, otáčanie okna v meste chlapcom z dediny, no za socializmu vedeli natočiť aj neidelogistické dobré filmy. Musím sa však priznať, že až tak rád to nepozerám, niečo mi tam k piatim hviezdam chýba, lebo extra nadšenie z toho nemám, ono je to aj výberom scén, nie všetky sú super vtipné a občas je to také prázdne, ale je to na druhej strane skvelá vtipná oddychovka. ()
Vynikajícím humorným způsobem vyjádřený stav naší tehdejší socialistické společnosti. Jakoby se snažil film svému divákovi naznačit, jak se s problémy tehdejší politické situace vyrovnat tím nejlepším způsobem. Prostě a jednoduše s humorem. S tím se každá těžká situace (snad vyjma úmrtí v rodině :-) snáší lépe. ()
Maďar a Slovák ve filmu českého režiséra, naštěstí oba zapomněli na slovensko-maďarské vztahy, a tak se na konci opět usmířili. Vemte beztvarý kus plechu, narvěte ho do Svěráku, utáhněte a ten plech dostane tvar! Pak ten rovný kus plechu dejte montérovi Menzelovi a ten na tom rovném kusu plechu vykouzlí reliéf. Jako předlohu mu dejte rustikální sochy Labudy, Hrušínského a spol. A úspěch se už dostaví sám. Zcela poprávu. A úsměv Jánose Bána širší jak úsměv Zdeňka Trošky je skoro legendární. ()
parta jak má bejt, když se dneska porozhlídnete po nějaký takový vsi, už ji nenajdete, teď je to samej kroužek v nose a talíř na střeše,,,,jednou takovou projíždím několikrát do tejdne takže vím vo čem mluvím... vede to tam místní smetánka votrhanejch vlasáčů,a bavěj se házením frisbee v poli makovic,,,,většinou ji prosvištím 47km/hod., takže toho moc neregistruju, jenom vím že v květnu na mě nějakej místní mával a volal ČAU PRAŽÁKU,,,zprvu sem nevěděl proč mi tak říká, ale když sem se pak zamyslel, a zkusil pochopit způsob myšlení domorodých obyvatel, došlo mi, že takovejch inteligentních, na pohled vzdělanejch a voňavejch lidi tam asi moc nepotkaj, navíc na takovým nóbl kole co mám já,extrémě rychlým i bez klínovejch řemenů v koleni, prostě né žádná ta plečka bez rámu, s hliníkovým zvonkem a řidítkama ve tvaru Ú,na kterejch jezdej voni... to člověk holt už musí bejt z velkoměsta aby to všchno štymovalo,,,příští den sem kontroval a byl zdvořilej zase já...... NAZDAR PEPÍCI , povídám v trysku a smekám kšilta....pak jednoho dne, asi o týden pepíkování později, mě jeden místí vešel do cesty a přinutil mě brzdit...HELE PROČ NÁM TAK ŘÍKÁŠ , TO ŽE SME Z VESNICE PŘECE NEZNAMENÁ ŽE SE MUSÍME VŠICHNI MENOVAT PEPÍK...za normálních okolností by asi nastala chvíle trapnýho ticha, tu ale rozsek jeho kámoš , HELE JOSEF VYSER SE NA NĚJ A POĎ HRÁT......minulej čtvrtek sem u nich byl přinucenej zastavit znova,,,něco se slunilo na cestě a na spomalovací práh to bylo prostě příliš chlupatý, CO TO KURVA JE? ptám se jentak sám pro sebe, KOČKA VOLE, TO U VÁS NEMÁTE CO?....přišel sem blíž a zahrál jim divadlo Č Č ČČČČČČ ...Č ČČČČČČ NO TY SEŠ ALE PĚKNÁ, NA, JÁ TI DÁM PIŠKOTEK...hodil sem na ní piškot.... A TU MÁŠ JEŠTĚ JEDEN PRO KAMARÁDKU, hodil sem další i tý druhý, bezhlavý půlce kočky.....místní to docela pobavilo a zeptali se mě jestli nemám chuť na mlíko a tak sem šel...nakonec, když se setmělo a došla zeleň, sem si řek že už je načase zmizet,,,, když sem nasedal na kolo, jeden z nich mě poplácal po zádech a povídá ZABALIL JSEM TI NĚCO NA CESTU, ABYS NEPŘIŠEL ZKRÁTKA, poděkoval sem mu, mávnul i na vostatní pepíky a vydal se domů...asi ve čtyry ráno, když už mi zbejvalo do baráku pár set metrů, na me zničeho nic přislo sraní, ale zatraceně náhlý,,,když sem si pak utřel komín a vrátil se k závodce,,,narazil sem na souseda: COS ĎÁL V LESE, PŘIŠLO NA TEBE SRANÍ CO?...povídá mi s usměvem,,,a i když ho moc neznám, vypadal jako ten žertovnej typ, tak sem chtěl pronýstt taky něco ultra vtipnýho, ale všechnu energii sem vypotřebal na směrování střev ....a víte moji drazí,jakej je rozdíl mezi městským humorem a tím vesnickým?,,,,městkej humor vypadá tak, že když se vás soused zeptá, co ste ďáli v lese , odpovíte POTŘEBOVAL SEM TAM ZAKOPAT TĚLO, a vesnicekej humor, ten zase vypadá tak, že vám někdo do batohu zabalí mrtvou kočku, takže když pak nasedáte na kolo, spocenej, špinavej, s rukama vod hlíny, jak ste hledali po tmě ňáký to listí a po zádech vám přitom stejká na zem čerstvá krev,,,můžou se u vás zanedlouho vobjevit dva chlapíci v uniformách a žádat vysvětlení () (menej) (viac)
Galéria (9)
Zaujímavosti (116)
- V průběhu filmu několikrát zazní známá píseň Josefa Leopolda Zvonaře „Vlastenecké hory“, více známá pod názvem „Čechy krásné, Čechy mé“. Tato skladba se objevila i v dalším oblíbeném snímku režiséra Jiřího Menzela Slavnosti sněženek. (majky19)
- Drápalík (Rudolf Hrušínský ml.) má otisk pneumatiky kombajnu v dolní části zad. Kombajn ho tedy sice mohl přejet dvakrát (tam a zpátky), ale nevytlačil by do země jeho dokonalý otisk od zdvižených rukou až po pracovní boty. (klukluka)
- Zootechnik ing. Václav Kašpar (Jan Hartl) zaplatil šiestim ľudom vstupné do kina na film, aby mohol v Otíkovom (János Bán) dome byť sám so sekretárkou Turkovou (Libuše Šafránková). Otíkovi predtým povie, že je to senzačný rumunský film, trochu cestopisný a trochu erotický. Podľa nástenky pred Křečovickým kinom Mier, kde si Otík prezerá filmový plagát a fotky z filmu, išlo v skutočnosti o rumunský film Zbojnícka česť (1981). Ale nebol to ani jeden zo žánrov, o ktorom Otíkovi hovoril Zootechnik Kašpar. Išlo o dobrodružno-historický film. (Raccoon.city)
Reklama