Réžia:
Pedro AlmodóvarScenár:
Pedro AlmodóvarKamera:
Javier AguirresarobeHudba:
Alberto IglesiasHrajú:
Javier Cámara, Darío Grandinetti, Leonor Watling, Rosario Flores, Geraldine Chaplin, Fele Martínez, Paz Vega, Elena Anaya, Lola Dueñas, Ana Fernández (viac)Obsahy(1)
Jsme diváky taneční kreace souboru Piny Bauschové. V hledišti sedí dva muži: jeden pláče, druhý se dívá. Touto symetrií, zprvu absurdní, posléze logickou, začíná film. Od prvního obrazu víme, že budeme sledovat dva příběhy, které se protnou v tomtéž stavu čekání. Mladý ošetřovatel Benigno už několik měsíců pečuje o mladou tanečnici Alicii, která po nehodě upadla do kómatu. Zamiloval se do nehybné a němé mladé ženy, vypráví jí o všem, co dělá. Na téže klinice potká svého souseda z divadla. Marco je spisovatel, přítel toreadorky Lydie, která je rovněž v komatu poté, co ji nabral na rohy býk. Oba muži čekají, zda se ženy probudí: jeden tajně miluje dívku, jež by za normálních okolností byla pro něj nedosažitelná, druhý nemusí svou lásku skrývat, ale tuší, že je ztracená. Jeden věří a doufá, druhý pochybuje. Almodóvar přechází od jednoho ke druhému zaznamenávaje banální rituály nemocniční péče, než dospěje k překvapivému rozuzlení. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (313)
Almodóvar má vždycky naprosto dokonale promyšlenej příběh, vždy dokáže přijít s něčim zajímavým a to ať už se to týká tématu celýho filmu a nebo přímo během průběhu filmu, prostě je to pan režisér a to plní do puntíku i tady, jenže jako vždy mi tam něco chybělo, nějak neumim popsat co přesně, asi něco, co by mě nějak zasáhlo, prostě mam jen vždycky pocit, že koukám na něco výjimečnýho, nemam tomu prakticky co vytknout, ale když to skončí, tak zjišťuju, že vlastně ani nevim, proč bych tomu měl dávat plný hodnocení ()
(1001) Takové absurdium natočené kompletně vážně. Takže se mi ve výsledku nechtělo ani smát, ani plakat. Jestli je to dobře, nevím. Každopádně se mi hodně líbilo pár jednotlivých scén a záběrů, takže závěrem asi můžu říct, že jsem si to sledování užila. A jo, když se tak zkoumám povzdálí, tak to ve mně vzbudilo citovou odezvu. ()
Film bych charakterizoval úryvkem z citátu, který jsem si vypůjčil z profilu kamarádky: "Teprve, když milovaná osoba je nedosažitelná, stane se láska dokonalou." ()
I přes to, co Benigno udělal, mi ho bylo líto, protože svým zavrženíhodným činem a až dojemnou láskou ve skutečnosti Alicii opravdu pomohl. A stejně tak svým přátelstvím Marcovi (btw, asi nepochopím španělskou mentalitu, ale ty vztahy mezi muži mně nepříjdou úplně normální :-) ). Mluv s ní je jednak o naději a druhak o pocitech, které v divákovi film vyvolá a nazval bych je asi empatií k hlavním mužským hrdinům a jejich chování. Vskutku zvláštní snímek tohoto Španěla, jenž si znovu říká o zhlédnutí dalších jeho počinů. ()
Tenhle film jde naprosto mimo mě. Za prvé nesnáším býčí zápasy, takže hlavní herečce jsem to spíš přál a Javier Cámara je mně od pohledu těžce nesympatický. Dívat se na něho celej film je pro mě peklo. Ještě že to na konci utnul. ()
|| Scenár: Pedro Almodóvar | Hudba: Alberto Iglesias | Produkcia: Agustin Almodóvar, Michel Ruben | Distribúcia: Warner Sogefilms (ES), Sony Pictures Classics (US) | Štúdio: El Deseo S.A. | Rozpočet: ? $ | Tržby: 51,001,550 $ || Nevšedný film, s celou kopou vynikajúcich nápadov, umeleckých scén, a záberových dokonalostí. Po prvej hodine to bola jasná plná pálka. Rozuzlenie ma natoľko zaskočilo, že som si ho nevedel ani poriadne užiť. Možno podvedomé vycítenie zámeru samoúčelného šokovania diváka, možno len moja duševná lenivosť to celé spracovať. Možno raz v budúcnosti tomu dám ďaľšiu projekciu, do vtedy jasný verdikt nadpriemeru Almodóvarovskej kvality s ratingom Must See! 85% | HD, HU DTS | ()
Ďalší Almodóvar, ktorý sa totálne vymyká konvenciám a drží sa konceptu lepšie, než keby túto látku dostal do rúk akýkoľvek iný režisér. Najviac vypovedajúce sú častokrát scény bez dialógov, umelecké cítenie pre hru s obrazom a hudbou je až k neuvereniu naplňujúce, čo nemusí platiť pre film samotný. Ten sa bude možno mnohým zdať bizarný, no pokiaľ nepokladáte za vrchol filmovej kvality snímky ako Borat, tak práve tento druh filmov posunie váš rebríček, otvorí vaše obzory, naplní vás intelektuálne a prebudí emocionálne. 85%. ()
Po štyroch videných filmoch od Almodóvara môžem konečne s čistým svedomím vyhlásiť, že jeho režisérsky štýl a telenovelské zápletky sú odo mňa na míle vzdialené. Jeho postavy, hoci sú psychologicky vycibrené, ma nevedia emocionálne rozkolísať, dejové zvraty mi pripomínajú mexické mydlové opery. Almodóvar siaha k hlbokým témam, snaží sa zaujať zmysluplným scenárom, ale stále mám pocit, že len pláva po povrchu a žiadneho vzrušujúceho vyvrcholenia sa nikdy nedočkám. Možno je to spôsobené príliš odosobneným režisérskym prístupom alebo jeho "vznešenému umeniu" jednoducho nerozumiem. Ak je pre mňa nejaký režisér v rámci španielskej kinematografie ukážkovým, tak je to Iňarritu - jeho príbehy sú preniknuté citom a tvorí postavy, ktoré dojímajú skrz ich nekonečné utrpenie a bolesť a nútia ma s nimi všetko naplno prežívať. Na Almodóvara som ešte psychicky nevyzrela a pravdupovediac, ani po tom netúžim. ()
Zpočátku vypadalo mé první setkání s Almodóvarem hodně špatně a já skrz tu uspávací poetiku a psychologii odhadoval, jestli bude režisér ždímat emoce tím či oním směrem a jestli zvolí nějaký obligátní konec "a" či "b". Naštěstí jsem se mýlil a závěr filmu zcela obrátil i jeho účinek. Nadsázka mi k režisérovi sedne mnohem víc. ()
Už dlouho se mi nestalo, aby mne nějaký snímek tolik překvapil svou filmařskou precizností, a přesto zůstal maximálně přístupný i mainstreamovému diváku. Mluv s ní je poezie! Nádherná symfonie hýřící neskutečně sytými barvami, s nadšením si vyhrávající s jejich kombinacemi - ta živelnost barev je přímo hmatatelná. Je to také studie krásna uzemňující promyšlením postavením všímavé kamery, ladný balet, ARTista žonglující s divákovým estetickým cítěním, s jeho dojmy a především emocemi. Není tedy divu, že díky této pestrosti téměř navozuje dojem rozpohybované impresionistické malby, malby, která je navíc okořeněna kapkou zdravého modernismu. Jestliže jedna z hlavních postav prožívala silné okamžiky upřímným pláčem, ani já jsem k tomu u mnoha scén neměl daleko a nestydím se za to. Mluv s ní totiž skutečně silných scén a silných momentů obsahuje fascinující škálu, a co více - přímo prosí o jejich bezprostřední prožití. Jako značně poetický typ jsem nemohl natrefit na lépe... Jediné, co mne zamrzelo, je poněkud uměle oddalovaného rozuzlení (ač krásné), které tento klenot španělské kinematografie snadno připravilo o bezpodmínečné absolutorium. Ovšem, jinak jde o brilantní a přímo požitkářský umělecký film (s krásnou hudbou). Díky za něj, Pedro! 4,5* ()
Jak se mi Vše o mé matce nelíbilo(nějakých 55%), tak Mluv s ní už bylo přeci jenom o něco lepší. U předchozího Almodóvarova filmu jsem kolikrát vůbec nechápal, proč to či ono někdo udělal a užil jsem si tak jenom formu, zde už bylo vše mnohem lepší. Mluv s ní mi přišlo mnohem reálnější a uvěřitelnější a i možná proto(tedy také díky hereckým výkonům ústřední dvojice) dávám slabší čtyři. ()
Asi po dvou letech jsem si dala opáčko a ponechávám původní hodnocení. ()
Precízne, extravagantné a citlivé, inu Pure Almodóvar... ()
S každým shlédnutím lepší a lepší. Po formální stránce neskutečně precizní, harmonické dílo. Neobyčejně vyvážený scénář s komplikovanou strukturou flashbacků, natočený tak, že divák film sleduje bez dojmu jakékoli komplikovanosti. Dlouhé setrvávání v situacích a pak elipsa přes několik měsíců - a zase návrat do scény, kde jsme už byli, ale jinak. Nadsázka, která ale filmu dává fungovat i když ho divák bere vážněji. Práce se zvukem, do které stále ještě nedokážu vidět. Nádherná kamera (!!!!). A mnoho jiného.. ()
Uff... Dalsi tezko stravitelny a mysl zaneprazdnujici snimek z dilny spanelskeho kinemarografickeho matadora. A jak je u mistra zvykem, opetne s novym a originalnim tematem, ktere dokaze divaka zasahnout, prinutit k emocim a zamysleni se. Tentokrat se ale musim priznat, ze jsem misty citil jakousi umelost z Mluv s ni, avsak stale je tostary dobry Almodovar. Kdo se odvazi shlednout, neprohloupi. ()
Po krásném snímku Vše o mé matce trochu zklamání:o( Film má sice nápadité a neotřelé téma, přesto se nemohu ubránit pocitu, že do dokonalosti mu cosi chybí... ()
Od filmu Na dno vášně, minimálně do filmu Volver (novější jsem neviděl) trvá obdivuhodná tvůrčí etapa tohoto génia španělského filmu. Po tuto dobu plodí Almódovar jeden úžasný film za druhým. Všechny tyto filmy jsou dokonalé po všech stránkách. Někomu se jeho filmy líbit nemusí, já je vidím jako bezchybné.Tolik vášně, smutku a romatiky umí převést na filmové plátno málokdo. Nádherně kompozičně vyřešené záběry, krásná hudební kulisa, do poslední chvíle naprosto nepředvídatelný scénář a skvělí herci, to vše je pro Almodóvara standart a platí to bezvýhradně i pro tento film. Tento je naívc okořeněn sympatickým prostředím moderního tance. ()
Sorry, ale tohle fakt ne. Ponechám stranou, že umělecké filmy podobného ražení mě obvykle tolik neberou. Ale co v tomhle filmu se řeší, mi bylo vyloženě proti srsti. Máme tu krásnou holku v komatu, do který je zamilovaný chlápek, co ji předtím stalkoval, a když se jí stane autonehoda, podaří se mu dostat do nemocnice, kde se o ní může starat jako asistent, koupat ji, stříhat vlasy, šmikat nehty a tak. Je úplně podřízená jeho zvídavým prstům a fantaziím o tom, jak spolu budou manželé. Což zní jako dobrý námět na pořádně děsivej horor, ale ne, tohle je umělecký evropský film. U mě tedy tahle postava přišla o veškeré zbytky sympatií, když udělá to, co nakonec udělá. To není žádná "láska", to je jen jeho sobecká fantazie. Pak je tu ještě jedna ženská v komatu, u které je chlápek, který s ní měl opravdový vztah, ale postupně se ukáže, že je to taky idiot, protože se s hlavním úchylem skamarádí. Opět, to si můžou kluci poplakávat, jak chtějí, ale určitý věci z vás nedělají romantického hrdinu, ale psychopata. Předpokládám, že film neměl být jednostranný a divák měl cítit to i to, ale rozhodně na mě působí tak, že spíš fandí hlavním chlapům (viz příšerný "happy end" na konci), a tak jako tak jsou všechny postavy otravné a sledovat ten děj bylo pro mě místy utrpení. Ale tak dobrý vidět trochu španělskou kulturu a že se poukázalo na tohle těžké téma - i když tak ujetě. (4/10) ()
Obsahovo i formálne vynikajúci Almodóvar. Tradičná réžia tohto pána režiséra skĺbila v jedno poetiku lásky, zúfalstva i filozofiu života. Tak nádherne sa to počas sledovania snímku menilo a prechádzalo jedno v druhé, že i keď sa náhodou vyskytlo slabšie miesto tak som to bral ako vítanú prestávku na dumanie o príbehu a o nadhodených myšlienkach - taký sen o nešťastnej láske a o tom, ako sa niekedy život dokáže zvrtnúť. Almodóvar ma ešte nesklamal. 85/100 ()
Velmi příjemné překvapení... poetický a kupodivu místy i velmi mrazivý film. Byť zalitý Almodovarovsky typickou záplavou barviček, vztahy nelíčí příš růžově. Spíše jako stupňující se temnotu dlouhého tunelu... ale s tušeným světlem na konci. 9/10 ()
Reklama