Réžia:
Xiaoshuai WangKamera:
Hyeon-seok KimHudba:
Yingda DongHrajú:
Jingchun Wang, Mei Yong, Xi Qi, Roy Wang, Jiang Du, Liya Ai, Cheng Xu, Jingjing Li, Yanguozhang Zhao, Zhenjiang Bao, Shuang Wu, Zizi Wang, Xinyuan Zhang, Jiachen Wu (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Niektoré stretnutia sú len na chvíľu, niektoré rozlúčky môžu zabrať celý život. Snímka Zbohom, synu je znamenite vystavanou rodinnou ságou, ktorá zachytáva transformáciu čínskej spoločnosti prostredníctvom príbehu manželského páru postihnutého osudovou tragédiou. Film, ktorý je práve tak emotívnou melodrámou ako prenikavou štúdiou kultúrnych a politických premien, sleduje svojich hrdinov v priebehu troch desaťročí – od otrasov čínskej kultúrnej revolúcie 80. rokov minulého storočia až po problematickú prosperitu súčasného čínskeho turbokapitalizmu. Neokázalý, mimoriadne dojemný a výborne nasnímaný film je dôkazom, že veľké city nepotrebujú veľké gestá. (Film Europe)
(viac)Videá (2)
Recenzie (36)
Ano, způsob vyprávění nepochybně vtáhne do děje a přiměje nás vnitřně soucítit s manželským párem, prožívajícím osobní tragédii na pozadí politického vývoje Číny. Ale pro českého diváka, znalého čínských dějin, to, obvám se, není dost na zaplnění tříhodinového filmu. Zkracující Director´s Cut by tomu prospěl... ()
“Sbohem, synu” čínského režiséra Wanga popisuje třicetiletou historii jedné rodiny na pozadí kulturní revoluce, politiky jednoho dítěte i soudobého hyperkapitalismu. I přes pompézní tříhodinovou stopáž jde ve své podstatě o rafinovanou, patos redukující, ale nesmírně silnou výpověď. Slogan filmu “Některá setkání jsou krátká, ale některá loučení zaberou celý život” je v tomto případě mimořádně trefný. Neskutečně mě bavila nelineární struktura i “životně přirozená” fluktuace především vedlejších postav...Voyeristické prvky “mlčenlivé” kamery, mnohdy sledující mlčenlivé hrdiny, upomněly na snímky Roma i Poslední rodina. Prozatímní film roku (v osobním žebříčku přeskočil Parazita, Tenkrát v Hollywoodu, Bílý bílý den i Devadesátky). 95% ()
Těžké životní drama jednoho páru z Číny nedávných let. Je to teda dost dlouhé, ale krásné. Moje babička by řekla, že je to "hroznej film". A měla by pravdu. Téma je dost silné. Ale celé je to vyprávěné velice lidsky a bez zbytečného patosu, takže za mě velká divácká spokojenost. Je pravda, že střihově to je pojaté trochu netradičně, takže v tom má divák během filmu celkem hokej, ale na konci si to zase pěkně sedne a všechno dává smysl. Oba hlavní herci jsou výborní. Díky za novou filmovou zkušenost. ()
Střihače bych nechal někde na dvoře zmrskat a jestli mně vleze Wang na oči, tak po něm hodím pantofle. Takhle zdegenerovat silný příběh, ohavnou vyprávěcí strukturou a mě ukrást tři hodiny času, už dlouho jsem neodcházel z kina takhle nasranej jak dneska a to tak moc, že i to málo co se mě líbilo na filmu, prostě zasypu odpadem a už nikdy více. ()
Tady jsou buráky. Můžeš si vzít tři. /// Sbohem, synu je úžasně vyrobený film, který by měl všechno právo sahat po absolutním hodnocení - zpracování ústředního motivu ztráty jediného dítěte je podáno s vytříbenou citlivostí, prostou stopy kýče. Nadšení bohužel kalí podezření, že se filmového mistrovství v osobní rovině zneužívá i k propagandistickým účelům. Na pozadí osudů páru Yaojun Liu (on) a Liyun Wang (ona) sledujeme tři turbulentní desetiletí, během nichž se Čína (pro některé) proměnila ze země v troskách v kvazi-tržní ekonomiku. Tvůrci jsou příliš chytří, aby politický rozměr poznamenávající období od konce sedmdesátých let do současnosti opomíjeli; naopak. Film obsahuje vše, co by průměrně vzdělaný západní divák nerad postrádal: Obrazy žen v těžkém průmyslu, kohoutky se studenou vodou, nesamozřejmá povolení k pobytu, zmínky o nuceném vystěhovávání na venkov, zatýkání za zhýralost, tlampačovou propagandu, "idylu" zaměstnaneckých ubytoven, násilné interrupce, zástupy modrých límečků, popíjení žlutých limošek na závodních zábavách. Politika jednoho dítěte stojí v centru příběhu a nikdo se nepokouší bagatelizovat její dopad na životy nešťastných párů, které by to bývaly chtěly mít jinak. Úskok v chytře nechronologickém vyprávění se odehraje na konci příběhu a souvisí s sporným vykreslením čínské současnosti. Wang směšuje jemně potěmkinovskou ilustraci stavu země po roce 2010 s relativně šťastným vyústěním osobních peripetií všech postav - konfuciánsky smířených hlavních hrdinů i falešnými výčitkami svědomí stižených straníků. Dává tak nepopíraným hrůzám budovatelských let smysl nutného zla, které za to s ohledem na výsledky prostě stálo. O hodnotě takového závěru by se dalo pochybovat i v případě, že by zde zobrazený nastupující blahobyt odpovídal skutečnosti. Kdo se o poměry v Říši středu trochu zajímá, musí popisovaný stav její proměny v moderní společnost připadat podezřelý, neboť se podle všeho týká jen zlomku obyvatel, jemuž zde oslavovaná stoická ochota ostatních obětovat takřka vše blahu národa přichází náramně vhod. ()
Galéria (65)
Zaujímavosti (2)
- Celosvětová premiéra filmu proběhla 14. února 2019 na Mezinárodním filmovém festivalu v Berlíně. (ČSFD)
- Film byl natočen za 3 měsíce. (ČSFD)
Reklama