Réžia:
Craig R. BaxleyScenár:
Stephen KingKamera:
David ConnellHudba:
Gary ChangHrajú:
Nancy Travis, Matt Keeslar, Kimberly J. Brown, David Dukes, Judith Ivey, Melanie Lynskey, Matt Ross, Julian Sands, Kevin Tighe, Julia Campbell (viac)Epizódy(3)
Obsahy(1)
Napínavý příběh se točí kolem temného domu s tajuplnou a temnou historií, který stojí uprostřed Seattlu. Už při jeho stavbě přišlo o život několik dělníků a během posledních sta let v něm za záhadných okolností zemřelo pět mužů a zmizelo beze stopy osmnáct žen. Navíc se zdá, že dům žije vlastním životem a podle vlastní vůle mění své uspořádání i počet pokojů. Od roku 1995 už však dům údajně nejeví žádné známky svého neobvyklého života. Jeho majitelem je v současné době poslední žijící potomek rodu Rimbauerů, Steve Rimbauer, jehož přítelkyně, profesorka Joyce Reardon je domem doslova posedlá a snaží se odhalit jeho tajemství. Navíc potřebuje úspěch při pátrání po tajemství domu pro záchranu své kariéry, ohrožené nenávistí a zlobou profesora Carla Millera, který se postaral o to, že ji na katedře psychologie hodlají zbavit funkce. Dává tedy dohromady skupinu šesti lidí, z nichž každý je nejen ztroskotanec, který nemá co ztratit, ale také je vybaven nějakým druhem nadpřirozené vlastnosti. Za honorář pěti tisíc dolarů se mají podílet na její snaze odhalit tajemství domu a záhadných událostí. Věří, že v domě řádí a vraždí duch Ellen Rimbauerové, šílené manželky architekta, který dům navrhl a postavil. Skupinu vedle Joyce a Steva tvoří starý jasnovidec Viktor Kandinsky, usměvavá starší dáma Cathy Kramer, která ovládá automatické psaní pomocí spiritistických tabulek, obtloustlý třicátník Emery Waterman, který dokáže vidět do minulosti a také vidí duchy, pohledná blondýnka Pam Asbury, která má vidiny když se něčeho dotkne, sympatický telepat Nick Hardaway, který čte myšlenky a je až nezdravě veselý a nakonec Rachel Wheaton a její sestra Annie, patnáctiletá autistická dívka, která je nadaná nejen schopností telepatie, ale také telekineze a zdá, že pro Joyce a zkoumání domu bude tou nejdůležitější osobou. Mimo těchto šest odvážlivců se však do domu tajně vetře také mladý fotograf Kevin Bollinger, kterého poslal profesor Miller s úmyslem profesorku Reardonovou pomocí fotografií ze seancí diskreditovat a zesměšnit před odborníky i veřejností. Místo skandálních záběrů však fotografa čeká záhy smrt a tak se Kevin stal po letech klidu první obětí a další paranormální jevy na sebe nenechají dlouho čekat. Jenže Joyce to nestačí, potřebuje opravdu nezpochybnitelný důkaz a to čeho se dočká je mnohem víc než doufala a bohužel mnohem víc než si přála. Kevin je totiž první, ale zdaleka ne poslední obětí domu, který neustále sílí a roste. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (153)
Ten nízký rozpočet je dost zničující. Občas jsem se bál, občas dost nudil. ()
„Domy ľuďom neubližujú.“ DOM V RUŽIACH je vynikajúca televízna mini-séria, NENAKRÚTENÁ na motívy bestselleru Stephena Kinga (CUJO, PRI ME STOJ!, SLEEPWALKERS). King totiž napísal DOM V RUŽIACH "len" ako filmový scenár, takže sa nejedná o žiadnu adaptáciu jeho románu, ale o dielo, robené priamo pre televíziu (samotný King sa mihne ako roznášač jedla a snímku overeného kingonátora Baxleyho – BÚRKA STOROČIA - aj produkoval). Snímka určite má zopár záporov. Ak necháme bokom drastické vykrádanie čierno-bielej „ghost house“ klasiky STRAŠENIE, zostane množstvo klišé, nevraviac o krívajúcej logike (ste starenka, ktorá vie, že dom je smrteľne nebezpečný a napriek tomu v noci idete do kuchyne po pohár s vodou?). Musím tiež skritizovať herecké obsadenie, v ktorom kontrastujú herci, ktorí hrajú takmer perfektne (Julian Sands) s hercami, ktorí sú jedným slovom hrozní (Matt Ross ako krajne nesympatický Emery). Naopak, vizuálna stránka (úvod s meteoritmi, samotný dom) je miestami úchvatná a atmosféra pozoruhodná. Viac na mojom ex-blogu: http://ivokucera.blog.sme.sk/c/147119/Dom-v-ruziach-80.html ()
Tenhle film mam fakt rad, ani nevim proc a i presto, ze tu je spousta chyb. Dum sice vypada jak nejaky zamecky panstvi, ale podivame se jen do par mistnosti. Duchove vypadaj spis smesne nez strasidelne. Postavy jednaj jak idioti. Krvavy sceny tu prakticky nejsou, slusna lekacka jen misty. Poradny vysvetleni, proc dum strasi, tu taky neni. A i pres tuhle haldu zaporu mam film stejne rad. Delka mi ani v nejmensim nevadila a to i presto, ze prvnich 80 minut se do domu vubec nepodivame a jen se dozvime neco z historie a zformuje se skupina, v druhejch 80 minutach se sice dum probere, ale zadny velky bubu se nekona. No a zaverecnejch 80 minut uz je boj o preziti, ale nak zvlast nervydrasajici ne, pac je cloveku vicemene fuk, kdo chcipne, ale zase aspon se to neda moc odhadnout. Triky jsou na slusny urovni, az na trik s ledem, ten byl hroznej. No a herci hrajou slusne. Ale i pres to, ze zapory daleko prevazujou, tak sem film videl uz potreti a pokazdy me po celou dobu skvele zabavil, proto tech 5*. ()
Normálně by to bylo na tři, ale Baxleymu se nějak podařilo protlačit do toho jedinečnou kingovskou atmosféru a vybruslit ze spousty věcí tak, že nepůsobí trapně. To se při adaptacích hororového Kinga většinou nedaří. Snad je to tím, že tady kniha neexistuje; jenom Kingův scénář. Navíc má Dům v růžích přes čtyři hodiny, takže je prostor na pozvolné budování výše zmíněné atmosféry a prokreslení postav. A tak se dostávám k zřejmě hlavnímu důvodu, kvůli kterému se filmové adaptace zejména hororových Kingů bortí. Ty filmy jsou většinou krátké. Prostě se vyhodí třetina až polovina Kingovy předlohy, kde se právě pečlivě budují a vykreslují pevné základy, na kterých pak stojí všechno ostatní. A pak není divu, že se ty filmy většinou nepodaří. Dům v růžích se podařil zřejmě právě proto, že knižní předloha neexistuje. ()
Skvele napsana a zrucne natocena ducharina, ktera v ramci subzanru (strasidelne domy) patri rozhodne k tomu nejlepsimu. Mam moc rad vetsinu televiznich adaptaci kingovych knih, delsi stopaz a mene znami herci vetsinou lepe pomahaji vystihnout klasickou "kingovskou" atmosferu. Rose Red je toho idealni pripad, kdyby to melo hodinu a pul, tak by to bylo nekoukatelne asi jako Zamek hruzy, ale kdyz se necha pribeh klidne plynout a postavy se dostatecne vykresli je to o necem jinem. Pomerne casto mi film pripominal skvelou knizni serii Hodina carodejnic, kterou bych rad videl zfilmovanou v podobnem, nebo jeste delsim formatu. Musela by to byt nadhera. Posledni plus putuje smerem k hercum, predevsim Julian Sands v kladne roli mile prekvapil. ()
Obludně přeceněná televizní taškařice pod taktovkou Stephena Kinga. Zachraňoval to jen mladý verbal v podání Matta Rosse. Uznávám, že velké škody napáchal i příšerný dabing (neměl jsem nervy na to, abych si Dům v růžích složitě sháněl v originálním znění, ale to jsem netušil, že to bude až taková hrůza). V každém případě zkušenost s Rose Red u mě definitivně rozhodla o přidání čtvrté hvězdy o jedenáct let staršímu snímku To. Rozdíl kvalit těchto dvou kingovských televizních projektů je totiž doslova markantní. A co se zdejšího celkového hodnocení obou filmů týče, je ten (opačný) rozdíl pochopitelný a tkví v knižních předlohách: Zatímco Dům v růžích žádnou nemá, To ji má až příliš kultovní. ()
Neskutečně dlouhej horor, ale naštěstí to je rozdělený do tří částí, tak to nakonec ani tak hrozný nepřijde, ale všechno to pospojovat, tak jdu s hodnocením určitě níž, protože na 4 hodiny to nemá až zas tak pestrej děj, aby to dokázalo udržet pozornost po celou dobu. Určitě je taky dobře, že film nevyloží všechny trumfy naráz a dokáže to pěkně dávkovat, možná bych trochu vylepšil první část, která je spíš taková seznamovací, na to že to má tak hodinu a půl by to chtělo ještě něčim ozvláštnit. V dlaších částech už atmosféra houstne a film začíná být mnohem zajímavějším, ale i tak jsem se moc nebál, zkrátit to tak o 100 minut, tak to mohlo vypadat o hodně líp ()
Po OSVÍCENÍ nás King bere do dalšího strašidelného domu, jehož základy tentokrát staví na schématu známém z duchařských klasik STRAŠENÍ (1963) a LEGENDA PEKELNÉHO DOMU (1973) a sice "skupina vědců se vydává do strašidelného baráku zkoumat paranormální jevy". Kinga je tu cítit na sto honů už od úvodní scény, v níž autistická holčička ovládající telepatii, telekinezi a kdovíco ještě, přivolá na sousedovic domek déšť kamení. Ano, Kinga evidentně mrzelo, že se tahle scéna z literární Carrie neobjevila v její filmové adaptaci a tak ji vrazil sem (a podařilo se ji velmi pěkně natočit). Líčení historie titulního domu mi zase připomnělo famózní kronikářské mezihry z Kingova To a pak ty postavy, chytré a vtipné dialogy a hromada zajímavých nápadů, prostě King kam se podíváš (a doslova pak, když dojde na jeho velmi vtipné cameo, kdy je sprcán jednou ze svých postav). To vše navíc dobře typově obsazené (s parádní barabiznou v hlavní roli) a solidně natočené, takže jsem se od začátku do konce slušně bavil, třebaže to v lecčems drhne - z postav jsou hlouběji rozpracovány jen Joyce a Emery (pro mě zábavně nesympatický, ale obávám se, že pro většinu ostatních diváků pouze nesympatický), vraždy většinou probíhají stylem, že někdo někam utíká, pak kvůli něčemu vykřikne a střihne se jinam, a počítačové triky jsou místy dost slabé. Ale přes to všechno, i přes dojem, že tu bylo zaděláno na víc, jsem spokojen a rád si to zase brzy zopakuju. ()
Lze říci, že Dům v růžích je typická televizní adaptace Kingovy předlohy, tedy velmi průměrná s tuctovými herci, nicméně těžící z kvalitní výchozí látky, a proto rozhodně ne vyloženě špatná. Kdyby tady zapracovaly nůžky a soudnost producentů, vznikl by místo třídílného miniseriálu kvalitní jednodílný televizní snímek, který by měl jednoznačně nárok na čtyři hvězdičky. Takhle se vedle výborných scén a některých záběrů rozhodně nepostrádajících atmosféru - viz scéna v zimní zahradě - objevuje spousta vaty a nudných dialogů. Celkový dojem: 45 %. ()
Dům v růžích je docela nevyrovaný seriál (3-dílný film, chcete-li). Na jedné straně tu jsou nic moc herci, místy nuda a někdy vyloženě trapné, klišoidní scény či pochybné jednání hlavních postav (k tomu si musím já osobně přidat ještě otřesný dabing, ale uznávám, že to je můj problém). Pak je tu však spousta pozitiv, jako výtečné budování strašidelné atmosféry, několik povedených lekaček, mrazivé napětí, slušné efekty a výborně dokreslující hudba. Podtrženo sečteno, těch kladů je přecejenom o trošku víc, proto hodnotím slabšími 4*. ()
Klasická hororová série, na níž se podílel i mistr hororu osobně. Stephen King napsal scénář ve svém typickém stylu, obsahuje spoustu prvků a postav, které tak často a tak rád do svých děl umísťuje. Starý, rozlehlý, chátrající barák s děsivou minulostí a ještě děsivějším tajemstvím skrývajícím se v jeho zdech, nadpřirozená síla a zlo, které přetrvá věky a sílí s každým dnem, který zvětšuje propast mezi dávnou minulostí a současností. A Annie Wilkesová se se svými schopnostmi zdá být příbuzná s Carrie:) Parta lidí, z nichž téměř každý z nich je obdařen nějakou nadpřirozenou mocí, se vydávají prozkoumat starodávné sídlo známé jako Dům v růžích. Obsazení výborné, snad všechny herce jsem poprvé poznala v Domu v růžích, takže, když je vidím v něčem jiném, vždy se mi vybaví jejich postavy, které tu ztvárnili. Parádní strašidelná atmosféra, výborná hudba a děsivá Ellen Rimbauerová, z té jsem vždycky měla největší strach, zvláště když se poprvé zjeví hlavnímu hrdinovi v celé své "záhrobní kráse." Lekačky na každém rohu fungují stejně účinně jako stupňující se napětí a houstnoucí atmosféra, kterou s sebou přináší probouzející se zlo. Škoda jen, že seriál snad pokaždé, když jej vysílali v TV, byl umístěn do pozdních nočních hodin, případně o půl druhé. Takže jsem ho kompletně celý viděla vlastně snad jen jednou a vždycky jsem měla strachy nahnáno:) A pod střechou Domu v růžích jsem také poprvé uslyšela nádherné skladby Theme from a "Summer Place" a In The Mood. Když je slyším, vždy si vzpomenu na to nádherné, děsivé sídlo a na ten úžasný taneční večírek, který probíhal zrovna ve chvíli, kdy jim tam Stephen King osobně přinesl pizzu:) ()
Kolik desítek ba stovek filmů o strašidelných domech bylo už natočeno? Kolik z nich se vydařilo a kolik zapadlo do marastu zapomnění? Asi to ani nejde spočítat. Neúnavný plodič hororových příběhů Stephen King se opět postaral o to, aby vznikl film dle jeho gusta. Zasedl na židličku scenáristy, vyleštil mohutné brýle a rozehrál svou typickou hru se strachem. Když jsem se prvně zamyslel, jak dobrý by mohl být film s nijak originálním námětem, v televizní produkci a navíc bez zvučných hereckých jmen. Ano, byl tu King, ale on sám ještě nemusí být tou největší zárukou (kupříkladu si vezměte nepodařenou sérii To), jenže pak jsem se upomněl na efektově namakaný, nudou omakaný a absolutně (dle mého názoru) úderně seschlý projekt Zámek hrůzy, za nímž stál režisér Jan de Bont. Protože tady se jedná o minisérii, prvně se zaměřím na úvodní třetinu. Ten seznam toho, co si musíte v úvodu odbýt, abyste mohli napětí stupňovat k finále, tak ten je tu odškrtaný kompletně. Představení osob, jejich schopností, povah a vyjadřování, historie strašidelného domu, kupa fiktivních faktů, které připravují půdu přímé konfrontaci zlo vs. nabuzený parapsycholog. Už samotný úvod mě mile překvapil svojí úderností, nápaditostí a ztvárněním. Proto nechápu proč si neodpustili v jeden moment tak debilní a starobou zasmrádlej efekt při návratech do minulosti domu. Hodně dobrá je hudba Garyho Changa, která je stejně depresivní jako svatba v urnovém háji a k příběhu a té snaze jak ho vyprávět perfektně sedí. Samozřejmě, že to herecké tetelení by sneslo nějaké výraznější jméno, nebo občas trochu jiné nasazení, ale na televizní film je to pořád švihácká záležitost. Takže co s úvodem? Posunul bych ho asi na 3 & 1/2 hvězdičky s tím, že na mě působil víc jako předčítání Kingova díla, než jako jeho filmové zpracování (a to kvituju s povděkem). Třetina druhá přidává na otáčkách, kterými stroj na napětí ždíme divákovy nervy. Hlas domu už se začíná poměrně zajídat a přitom by atmosferická hudba spolu s nad poměry zručnou kamerou Davida Connella bohatě stačily. Stěžejní speciální efekty jsou slušné a ty vedlejší částečně zbytečné. A postavy? Hlavní hrdinka se stále víc mění ve slávu prahnoucího smíška a právě ten fascinovaný a do značné míry vtíravý úšklebek musí probudit nedůvěru. Oproti tomu si své mini představení odbyl sám mistr King a nezůstal tak nic vděčný svým roličkám v realizacích podle svého gusta (viz. Hřbitov domácích zvířátek, Sleepwalkers). Celkově má díl větší spád, prolíná ho opět pár historek z minulosti a stupňující se akce otvírá nová a nová fantaskní předsálí k očekávanému defilé. Takže tady bych dal hvězdičky 4, neb nelze opomenout, že se stále držíme na bázi televizní produkce a tak jde o vyšší nadprůměr. A máme tu poslední třetinu. Závěrem se dá buď podtrhnout celé snažení a nebo jej dokonale zfušovat. V případě Domu v růžích je to něco mezi. Vyhrocený konec vždycky rozkryje skutečný potenciál herců a to se do puntíku vyplnilo. Krom hysterických výstupů, paranoidní křeče a vyšinutí, které ne vždycky působí věrohodně a jsou spíš na obtíž, jen ta autistická dívka v podání Kimberly J. Brown a majitel domu Matt Keeslar, tak nějak udrželi hereckému osazenstvu čest. Celkově krom nejvíc efekty zatížených momentů jde ale poměrně o nudnou záležitost a ta rovina napětí se podivně svažuje ke klasickému vyprávění bez emocí. Proto bych poslední třetinu ohodnotil slabými 3mi hvězdičkami. CELKOVĚ: Opětovný pokus o převedení Kinga na obrazovku (či plátno) s Kingovou vlastní invencí dopadl průměrně. Na televizní poměry, a to musím zopakovat, tohle je pořád slušně natočená podívaná. Craig R. Baxley se patrně nechal spisovatelovou fantazií absolutně unést a hlavně v úvodu jí postavil zajímavý reálný protipól, hlavně díky přesným dekoracím. Takže si to zprůměrujte a dostanete se na hodnotu kolem tří a něco. Škoda že se tady na půlky nehraje. Takže za 3 rovné. () (menej) (viac)
Možno kvôli dĺžke (ja som videla všetky tri časti za jedno popoludnie, čo bolo dosť únavné, ale vydržala som zo zvedavosti) a poslabším hereckým výkonom by stačili aj 3*, ale tá nádherná duchárska atmosféra, tá mi veľmi chutila! Takže dávam 4. ()
"Dom v ružiach", rozľahlé, staré sídlo rodu Rimebauerovcov, navštívi vysokoškolská profesorka Joyce s tímom amatérskych parapsychológov za účelom preskúmať podivné javy, ktoré sa v ňom behom rokov stali. Ukáže sa, že to nebol zrovna najlepší nápad. Stephen King napísal zaujímavý scenár o strašidelnom dome uprostred Seattlu. No po technickej stránke je to dosť rozporuplné dielo. Chviľami výborné, atmosferické a miestami zasa až príliš lacné. Forma televízneho miniseriálu tomuto príbehu dosť uškodila. *** ()
Dům je náš úkryt, tělo které si na sebe oblékáme. Naše těla stárnou… a s nimi stárnou i naše domy. Naštěstí je tady geniální King, který nás zestárnout nenechá; tedy bez toho, abychom nejdřív neokusili všechny jeho děsy a běsy. Už jen ten nápad s živým domem… upoutá pozvolně budovaná atmosféra, tajemno, mystika, barvité vykreslení postav, to vše umocňuje prožitek s přízračného Domu v růžích. Pouze scéna s neodbytným poslíčkem pizzy vyvolá u mnohých úsměv na tváři; a to je pro čtyř a půl hodinovou duchařinu jistě to nejlepší doporučení. ()
Román jsem nečetl, ale filmová adaptace mě moc nechytla. Občas bylo pobíhání po tajemném domě celkem nudné, ale několik povedených záběrů a fajn scének se snímku upřít nedá... ()
Závěrečná hodina a půl je opravdu hodně strašidelná, rozhodně mnohem víc než věci typu Kruh ... 90% ()
Velice průměrný snímek z fantaskního Kingova světa. Pan King trpí až přílišnou překombinovaností svých fanazií. Zde vidíme, že mnoho přemýšleti málo pochopyti ostatním... škoda. ()
Hodně dlouhý televizní horor, který však velice mile překvapil. Výborně budovaná atmosféra, slušné triky, strašidelný dům a odpovídající hudební doprovod. Tohle všechno tvoří opravdu příjemně strávené čtyři hodiny u televize. ()
Ne moc povedený King. Ale ne že by to bylo nějaké překvapení, Stephen King má bohužel až moc nepovedených filmů. Ale rozhodně se nekoná žádná katastrofa, bohužel ale atmosféra je značně stereotypní a často se jen omezuje na "vzdechy" domu, které postupně začínají být jen čím dál víc otravné a i další věci srážejí této minisérii vaz. A to například velmi neoriginální námět, který už tak odradí spoustu lidí. Dále pak buď nesympatické nebo ne moc zajímavé postavy, o které by měl mít člověk strach. Celkově mně byla sympatická jediná postava Emeryho, který je sice hrozný pošuk a ubožák, ale aspoň často říkal nahlas to, co jsem si já tiše myslel (a nebyly to hezké věci). Podle mě měl tuto věc napsat spíš jako knihu, kde by víc zapracoval na charakterech, ale i na příběhu. (5/10) ()
Reklama