Réžia:
Henri-Georges ClouzotKamera:
Nicolas HayerHudba:
Tony AubinHrajú:
Pierre Fresnay, Ginette Leclerc, Micheline Francey, Héléna Manson, Jeanne Fusier-Gir, Pierre Larquey, Noël Roquevert, Pierre Bertin, Louis Seigner, Sylvie (viac)Obsahy(1)
Malé provinční městečko St. Robin žije poklidným tichým životem do té doby, než jeho obyvatelé začnou dostávat anonymní dopisy podepsané pisatelem Havran. Jedním z prvních adresátů je doktor Germain, který má poměr s manželkou svého kolegy a nelegálně se věnuje potratům. Když jeden z Germainových pacientů spáchá sebevraždu, městem začne prorůstat atmosféra podezírání, nervozity, vzájemného obviňování a strachu...
Druhý film slavného režiséra Henri-Georgese Clouzota HAVRAN (Le corbeau) byl mistrovským dílem, k němuž si Clouzot sám napsal scénář (ve spolupráci s Louisem Chavancem), přičemž vycházel ze skutečného případu ze dvacátých let ve městě Tulle. Příběh prostoupený atmosférou podezření a strachu, v němž vynikají nelichotivé portréty obyvatel maloměsta, kde se moudrost provokativně snoubí s cynismem a nepřímo se v něm útočí i na církev, byl velmi silný a pečlivě realizovaný. Na jeho výsledku se podíleli slavní herci té doby jako Pierre Fresnay nebo Micheline Francey, zaujala i Ginette Leclerc v roli lékařovy milenky, poctivou práci odvedli ale i umělci v menších úlohách.
Film se natáčel na jaře 1943, exteriéry byly pořízeny ve městě Montfort L'Amaury nedaleko Paříže, premiéru měl 28. září 1943. Zaznamenal značný ohlas a okamžitě byl napaden jako nemorální. Titul vyprodukovala společnost Continental Film, která pracovala pod německým dohledem a osobně německý ministr propagandy Goebbels podporoval jeho distribuci v zahraničí, ale překvapivě německá společnost Tobis odmítla uvést film v Německu právě pro jeho příliš temné vyznění. Zatímco za války se náhled na HAVRANA odehrával pouze v mezích halasné kritiky a odmítání, po osvobození byl přímo zakázán. Mimo jiné proto, že levicoví kritici v něm viděli odkazy na Hitlerův Mein Kampf, ale především s ohledem na vlastní nelichotivou nedávnou historii, kdy anonymy a strach dotvářely atmosféru v okupované Francii.
(argenson)
Zaujímavosti (13)
- Ve skutečnosti byly dopisy podepsány „The Eye of the Tiger“ a ne „The Raven“. Režisér zvolil druhý podpis po popisu obžalované, který učinil novinář během procesu v roce 1922: „Vypadá jako malý ptáček, který složil křídla.“ Zajímavé je, že po tomto filmu slovo „havran“ zůstalo ve francouzštině („corbeau“) a označovalo někoho, kdo posílá anonymní dopisy. Je to velmi vzácný příklad filmového výrazu ovlivňujícího jazyk. (sator)
- Scénář je založen na skutečném příběhu, který se odehrál v Tulle ve Francii ve 20. letech 20. století. (sator)
- V čase uvedení Havrana do kin byl tento film ve Francii veřejností odmítán jako protifrancouzský a režisér měl po osvobození zakázáno několik let pracovat u filmu. (raininface)
- Po skončení druhej svetovej vojny bol Clouzot súdený pred tribunálom, tzv. épuration légale – vlna očistných procesov, ktoré nasledovali po oslobodení Francúzska a páde vlády vo Vichy, ktorá trvala v rozmedzí rokov 1944-1949. Oficiálnym dôvodom pre súdenie Clouzota bola spolupráca s Nemcami, konkrétne práca pre spoločnosť Continental. Pôvodný verdikt doživotného zákazu umeleckej tvorby bol po čase odvolaný. Aj tento súd patril ku kontroverziám ovplyvňujúci politický kontext daného obdobia. (Biopler)
- Dielo bolo vo Francúzsku odsúdené pre obscénne scény ako potrat a nízku morálku väčšiny postáv. Nemci v snímke videli škodlivú kritiku anonymných listov, príznačnú pre gestapo. Pre bojovníkov v protifašistickom odboji šlo o odporný, demoralizujúci a teda kolaborantský portrét Francúzska. (Biopler)
- Tón filmu je pesimistický, zdôraznený dramatickým hudobným motívom a zlovestnými kostolnými zvonmi. (Biopler)
- Podľa Judith Mayne je film príkladom neobvyklej genderovej konfigurácie. Usudzuje to na základe toho, že ženy sú usvedčované ako páchateľky, no opakovane sa potvrdzuje ich nevina. Vlastnosti ako strach či zbabelosť sú prítomné u mužov a tvoria svet nestabilnej mužskej identity. (Biopler)
- Bertrand Tavernier vyhlásil o diele, že je bližšie k pravde v porovnaní s filmom Le Ciel est à vous (1944), melodrámou oslavujúcou život, ktorá zosobňovala ducha odporu Francúzska. (Biopler)
- Temne cynické rozprávanie, z ktorého cítiť pach smrti, sa stalo charakteristickým prvkom Clouzotovho svetonázoru. Vďaka tomu je film prijímaný ako emblém pre obdobie okupácie Francúzska. (Biopler)
- Germanovo náhle nadšenie keď zistí, že Denise je tehotná, kým predtým prejavoval odpor k deťom spôsobený traumatizujúcou smrťou manželky pri pôrode, je podľa Noëla Burcha a Geneviève Sellier vyjadrením vzťahu k pro-rodinnej politike vichystickej vlády. (Biopler)
- V periodiku Le Canard enchaîné sa pri opätovnom uvedení diela v roku 1957 kritici zhodli, že „film má drsnú, ťaživú a noirovú atmosféru“. Skrz viaceré rozbory sú v ňom potvrdené rysy raného filmu noir ako konzistentne pesimistické rozprávanie, pokrivená morálka, kontrastné svietenie a kríza mužskosti. (Biopler)