Réžia:
Karel KachyňaHudba:
Luboš FišerHrajú:
Stanislav Zindulka, Helena Růžičková, Žaneta Fuchsová, Tereza Brodská, Gabriela Wilhelmová, Alena Vránová, Eva Svobodová, Blanka Lormanová (viac)Epizódy(6)
-
Sněhurčina smrt (E01)
-
Malý muž a velká žena (E02)
-
Trápení kocoura Žolyho (E03)
-
Válka si nevybírá (E04)
-
Moje druhá první láska (E05)
-
Návrat domů (E06)
Obsahy(1)
"Nic ty se neboj! Na tragickej život jsem já pes!" Tímto okřídleným úslovím si bývalá lázeňská kuchařka I. třídy Anna Urbanová, jinak bodrá a upřímná ženská košaté postavy s něžným a citlivým srdcem, často dodává odvahy. Sobě, ale ještě víc malé Věrce. Děvčátku, které přijala za vlastní, a také jejímu otci, svému životnímu druhovi, jinak poštovnímu zřízenci sice subtilního vzrůstu, leč rozměrného a statečného ducha, Josefu Pumplmě. Je toho opravdu třeba, neboť se píší léta 1937-1939 a nad Evropou se stahují mračna válečná a v místě, kde rodina žije, se ocelové kleště nacismu snaží zardousit už tak okleštěnou republiku a vyrvat jí to nejcennější - domov. A tak donuceni opustit domovinu v severomoravském pohraničí, odjíždějí hrdinové seriálu posledním vlakem z Frývaldova, vlakem, pro nějž už není návratu. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (5)
Recenzie (287)
Životní role Heleny Růžičkové i Stanislava Zindulky. Nezapomenutelně také zazářil Vladimír Javorský, ale nelze opomíjet skvělou Žanetu Fuchsovou, která celý děj táhne. Televizní série, která u nás nemá konkurenci ukazuje hrůzy druhé světové války z tak jiného, obyčejně-lidského hlediska, že ve výsledku je možná ještě údernější než různé bitevní a koncentrákové filmy. Karel Kachyňa je prostě mistr a jeden z nejlepších českých režisérů. ()
Vlak jsem viděl jako dítě a měl jsem na to ty nejkrásnější vzpomínky. Občasný rozporuplný reakce tady mě ale trochu zarážely, a protože i Kachyňu už jsem poznal z jinejch filmů, tak jsem se začal bát, estli ten můj původní dojem z dětství neni přece jenom poznamenanej nějakym vzpomínkovym optimismem - po dalšim zhlídnutí ale s klidnym svědomim zvyšuju na plnej počet; z toho, co jsem od Kachyni viděl, je to podle mě to nejlepší. Jasně, že tomu dost nahrává předloha, ale to, co zní vykřesal, to prostě neni nic jinýho než krásný, přirozený a hluboce lidský - a já si neumim představit, že by to šlo udělat líp. Drobný výhrady bych měl klasicky k dětskejm hercům, Fuchsová se toho ale zhostila celkem se ctí - bezprostředost z ní je cejtit mnohem víc a častějc než ňáký to občasný přehrávání. Zato duo Zindulka + Růžičková je jedna z nejkrásnějších, nejpoetičtějších, nejbarvitějších a nejlidštějších filmovejch dvojic, který si vůbec vybavuju. Sledovat a poslouchat ty dva, to je něco neuvěřitelně pozitvního a krásnýho. Taky mě potěšila hloubka a charakterová "neplochost" postav, jedinej vyslovenej hajzl je snad Sepp, ale i pro něj má Věrka vlastně určitý pochopení. I ten konec války a určitý zúčtování s Němcema a kolaborantama bylo zvládnutý skvěle - na jedný straně bez zkratek a vyhejbání se choulostivejm situacím nebo osudům, na straně druhý bez patosu nebo nějakýho lynče "těch zlejch uzurpátorů a okupantů", navíc a kupodivu ale i bez jakýhokoli opěvování našich slovanskejch osvoboditelů. A ta skvělá a perfektně padnoucí hudba Fišera už je "jenom" takovou třešničkou na dortu. ()
Když Věra Sládková napsala tyto příběhy v Brně jako rozhlasové hry, rozdrtil je svým kritickým pohledem na padrť Jan Lopatka, který v samizdatové knize "Radiojournal v ko(s)mickém věku" hodnotil např. seriál Jak se máte, Vondrovi?. - Jak vidno, televizní zpracování se povedlo více, byť by zcela jistě Pumplmě jako bývalý legionář těžko vyhlížel s radostí v srdci sovětská vojska... Román Malý muž a velká žena vznikl až po TV adaptaci... Odkazy na rozhlasové zpracování: http://mluveny.panacek.com/rozhlasove-hry/8436-posledni-vlak-z-fryvaldova-1978.html a http://mluveny.panacek.com/rozhlasove-hry/8437-bile-puncochy-1979.html . ()
„Tatínku, prosím tě…“ - „Tak já mu půjdu pomoct. Na Štědrej večír se maj všichni lidi milovat. I když teda někerý z nich jsou pořádný svině.“ Těžká doba pro národ, ještě těžší pro malou Věrku, která přišla o matku. Naštěstí je tu amazonka Anna Urbanová, která hravě zkrotí rozbouřené stádo henleinovců, vyvrátí pařez či navaří ten nejlepší guláš! Nostalgické vykreslení doby z pohledu malé a později už dospívající slečny se podařilo. Kachyňa také zde projevil svůj cit pro vyprávění a atmosféru (za vydatné pomoci silné dvojky kameramanů a Fišerovy hudby). A spolehnout se mohl i na herce, hlavně Růžičkovou, Fuchsovou a Zindulku. Zaujme i Javorského Sepp, Augustův strýc („Baby člověka ani o životě rozmýšlať nenechajú, enem ho otravujú!“), Ševčíkův nácek a mnozí jiní. Ani tento seriál se neobešel bez menší dobové propagandy, ale těch pár „rudých“ momentek naštěstí tolik neruší. Dávám solidní 4*. „Tak co? Seš schopná předstoupit před mý stařičký rodiče jako slušná žena?“ - „Ale jo, ať to frčí srágoro, vem kufr a dem!“ ()
Valecny serial,velmi precizne a citlive natoceny a mistrovsky zrezirovany Karlem Kachynou.Je videt,ze uz samotny scenar byl skvely,no a o hercich neni potreba se zminovat-je to jeden velky koncert-od Heleny Ruzickove,pres Stanislava Zindulku az po Zanetu Fuchsovou.Jedna velke televizni parada o temne kapitole ceskych dejin,takze je to opravdu dojemne a smutne.Jasnych 90%. ()
Galéria (26)
Zaujímavosti (14)
- Kvůli svému přepínání, neschopnosti odpočívat a svým vlastním hereckým aktivitám ohrozila Helena Růžičková seriál. V průběhu natáčení došlo dokonce ke kamerovým zkouškám s Mílou Myslíkovou, přestože už byla velká část seriálu natočena. Režisér Kachyňa měl s Helenou Růžičkovou velmi tvrdý pohovor, teprve poté se herečka plně soustředila jen na natáčení seriálu. Z důvodů zdravotních komplikací Heleny Růžičkové se ale natáčení seriálu zdrželo o půl roku. (carott)
- Bohumilu Dolejšovou (Věrčina matka) nadabovala při postsynchronech Daniela Bartáková. (funhouse)
- Stanislav Zindulka (Josef) se své herecké kolegyně Heleny Růžičkové (Anna) trochu bál, protože při natáčení seriálu často neodhadla možnosti svého korpulentního těla. Na maličkého herce měla třeba skočit do postele, což se Zindulkovi málem stalo osudným. Nebo když ho nosila v náručí, tak ho občas upustila nebo tak moc přimáčkla, že měl pak na těle modřiny. (raininface)
Reklama