Réžia:
Alan J. PakulaKamera:
Gordon WillisHudba:
Michael SmallHrajú:
Jane Fonda, Donald Sutherland, Charles Cioffi, Roy Scheider, Dorothy Tristan, Rita Gam, Nathan George, Vivian Nathan, Richard B. Shull, Veronica Hamel (viac)Obsahy(1)
Soukromý detektiv John Klute pátrá po jednom zmizelém obchodníkovi. Do případu se náhodně připlete mladá prostitutka Bree Danielsová. Krátce po jejich seznámení jsou Klutovi souvislosti celého případu jasné: Jeho klient je jak vrah zmizelého, tak také nebezpečný neznámý, jenž call-girl ohrožuje. Jako člověk vysokého společenského postavení si nemůže John Klute dovolit být viděn s ženami, jako je Bree. Proto si vezme do hlavy, že Bree musí zmizet. (Pumiiix)
(viac)Recenzie (94)
Těšil jsem se na tenhle Pakulův kousek ze třech důvodu. Komentáře a režisérské renomé slibovaly zajímavou podivánou a chamtivě jsem vyhlížel Slye, který je uveden v obsazení (pouze však na ČSFD). Jakého zklamání se mi dostalo, když jsem dostal porci průměrného psychologického thrilleru, který díky Fondové a Sutherlandovi zaslouží poctivé dvě hvězdy. Ano, je to originální dílo, ale pouze tím, že je táhlé a zbytečně přehuštěné dlouhými dialogy směřujícím k vykreslení charakteru postav, nikoliv k ústřední liniy pátrání po zmizelém, na kterém se dal vystavět velmi kvalitní příběh! Další pecku schytalo mé očekávání Stalloneho, na kterého jsem marně čekal až do úplného konce a věřte, skutečně jsem se nedočkal!!! ()
Klute je chlápek, který začne po neúspěchu policie hledat zmizelého přítele na vlastní triko. Bree Danielsová je luxusní "děvče na zavolání", jejímž klientem mohl/nemusel muž být. Přesto, že tenhle náhled evokuje nekompromisní čistokrevnou detektivku, není tomu tak. Velice rychle nás přestane samotné pátrání zajímat, protože sledovat charaktery, prožitky a vývoj vztahu dvou hlavních postav je mnohem chytlavější. ON není dotěrný slídil, ale jemný džentlmen ze staré školy a už jen smutný modrooký pohled Donalda Sutherlanda odehrál půl role, ONA bere kurzy herectví, čte, má kočku, na lednici fotku Kennedyho a svůj "vedlejšák". Psychoterapeutická sezení jsou cestou do hlubin její duše a Jane Fondová si vymínila, že je odehraje až nakonec, až bude mít Bree v sobě zadřenou do té míry, že bude schopna improvizovat. Zavinila tím dvě věci - že se jedná skoro výhradně o psychologickou záležitost a že Klute si zahrál až druhé housle. Pakulův film jsem opět viděla asi s dvacetiletým odstupem, přesto jsem znovu prožila strach o život Bree, jako by to bylo včera. To je pro mě cenné. Pro Jane Fondovou Oscar, kterého po zásluze dostala. ()
Filmári nového Hollywoodu pociťovali akútnu potrebu autorskej výpovede, čo je primárny aspekt, z ktorého musíme vychádzať pri hodnotení filmu i bližšom záujme o konkrétne obdobie. V prípade Pakulovho počinu je obtiažne vyselektovať len jeden dominantný žáner, nakoľko autor pracuje s rôznorodými motívmi a pred dramatickými scénami uprednostňuje psychologickú drobnokresbu hlavnej postavy (brilantná Fondová). Príbeh osciluje na vlnách decentnej lascívnosti, no neskĺza do zbytočnej prezentácie lacnej erotiky. Navzdory atraktívnemu poňatiu sa film svojím pomalým plynutím nevyvaroval nudnejším, zbytočnejším pasážam. Najvýraznejšími kladmi filmu sú určite titulní predstavitelia predvádzajúci sympaticky kontrastnú dvojicu (potešiteľné narúšanie konvencií, keď Fondová stelesňuje dominantnú personu, zatiaľ čo Sutherland je výrazne submisívny), magický hudobný doprovod Michaela Smalla, ktorý snímku v niektorých interiérových sekvenciách posúva do rozpoloženia snového hororu a duch doby, ktorý vo mne svojím sociálno-kritickým vyznením zanechal výrazný pocit nostalgickej melanchólie. ()
Nechme stranou herecké výkony (nejlepší role Sutherlanda, nejlepší role Fondové) a brilantní scénář - hrdinou večera je kamera Gordona Willise, nazývaného v Hollywoodu "princem temnoty". Willis zde poprvé naplno ukázal nový styl budování atmosféry, který později dokonale zůročil v "Kmotrovi" nebo "Manhattanu". Právě díky němu přeskočil "Klute" hranici mezi vynikajícím filmem a mistrovským dílem. Mohl bych na to koukat donekonečna. ()
Galéria (66)
Zaujímavosti (12)
- Jane Fonda v rámci přípravy na roli pracovala týden jako callgirl. (Kulmon)
- Jane Fonda šla v rámci přípravy na film několikrát s některou z dívek do nočního klubu, kde se scházely se svými pasáky a kam přicházela nová děvčata. O ni se ani jednou žádný z nich nezajímal, což si vyložila jako jasný důkaz toho, že není na roli Bree Daniel ten správný typ. Šla tedy za režisérem Alanem Pakulou se slovy: „Alane, myslím si, že jsi udělal chybu, já se na tu roli vůbec nehodím.“ Nabídla mu celý seznam hereček, o kterých byla přesvědčena, že roli zvládnou mnohem lépe, počínaje její přítelkyní Faye Dunaway. Alan Pakula se jen zasmál a prohlásil, že se zbláznila. Celá léta pak tuhle příhodu vyprávěl svým studentům – asi aby jim dokázal, jak může pocit nejisoty herce ochromit. [Zdroj: Jane Fonda – kniha Tak šel můj život] (Pavlínka9)
- Jane Fonda se osm dní za sebou po večerech a nocích scházela s nejrůznějšími prostitutkami a majitelkami erotických podniků. Některé byly hodně nóbl, jiné až po strop plné drog. [Zdroj: Jane Fonda – kniha Tak šel můj život] (Pavlínka9)
Dech beroucí a unikátně originální film - tedy pokud mu divák dá šanci a ideálně k němu navíc přistoupí bez jakýchkoli očekávání a informací. Což nemusí být nic snadného, protože film už svým názvem stáčí pozornost zavádějícím směrem. John Klute totiž není hlavní postavou, jen klíčovým katalyzátorem dění. Na druhou stranu název pomáhá naznačit, že snímek navazuje na žánr noir, který ale v duchu dalších dobových titulů jako "Dlouhé loučení" či "Noc postupuje" nenaplňuje v klasické podobě, nýbrž ho podvratně dekonstruuje, a tentokrát i přetváří v něco nevídaného. Navzdory původnímu scénáři (který v tradičním duchu pojednával o maloměstském poldovi, jenž zatočí se zločinci v New Yorku) se film namísto detektiva zaměřuje na femme fatale, kterou pojímá ne jako objekt, ale komplexní a komplikovanou figuru. Pakula přiznává, že "Klute" tak porušuje hitchcockovské pravidlo žánrových filmů, když se namísto atrakcí zaměřuje na psychologii ("Klute" mimoděk zpřítomňuje rozdíl opravdové propracovanosti postavy oproti blafující povrchní psychologizaci figur v moderních sofistikovaných žánrovkách a blockbusterech). Ústřední figurou se tak stává Bree Daniels v podání Jane Fonda a snímek se přes žánrové elementy noří do témat sexu coby mocenské hry a svádění jako herectví postaveného na kontrole nad druhými a situací, ale hlavně se stává portrétem této ženy. Herečka, pro kterou to po fenomenálním "Koně se také střílejí" byla druhá role ilustrující její osobní zrání do uvědomělé emancipované ženy, zásadním způsobem přispěla k výsledné podobě snímku. Na své přání trávila čas s reálnými call girls, velkou část kostýmů vzala z vlastního šatníku a dokonce v setu hrdinčina bytu žila několik dní před natáčením, ale také k řadě scén přistoupila improvizačně, aby se do nich plně položila. Proč se tedy film nejmenuje nakonec "Daniels"? Protože detektiv je pro sebevědomou a přesto vnitřně pochybující ženu zrcadlem kontrastu jejího zevnějšku i nitra, její kontroly i bezmoci, nebo prostě jen její mnohoznačnosti, se kterou se ona sama snaží vypořádat. "Klute" tak navzdory názvu představuje milník nejen v Americké kinematografii z hlediska ženských hrdinek, přičemž právě rozkol s tradičními žánrovými schématy a pravidly zpřítomňuje emancipační přelomovost zdejší ženské postavy a verbalizace její perspektivy. Alan J. Pakula vždy vyzdvihoval zásluhy Jane Fonda stejně jako roli dalších členů tvůrčího týmu na výsledné podobě snímku. "Klute" tak zosobňuje ideál filmu coby kolektivního díla, kde si režisér nepodmaňuje ostatní členy štábu pro naplnění své vize, ale naopak se nechává vést inspirací a talentem ostatních. Kameraman Gordon Willis přispěl neskutečně důmyslnými fragmentarizujícími kompozicemi, dramaturgicky motivovanými jízdami i expresivně ponurým svícením a skladatel Michael Small vytvořil zneklidňující paranoidní hudbu mísící se s ruchy scény. Vedle střihu, postaveného na kontrapunktech, a kostýmů s citem pro autenticitu New Yorku i profilování postav si zaslouží vyzdvihnout také Donald Sutherland, který titulního hrdinu pomohl svým zdrženlivým projevem vyprofilovat přesně do oné role, jakou měl v tomto vyprávění mít. "Klute" se narativně i stylově přelévá přes ostří noiru střídavě do thrilleru a romance, přičemž v obou polohách nabízí pohlcující, mrazivou a jedinečnou podívanou (scéna s nakupováním ovoce bere dech svou intimitou a křehkostí ve vyobrazení zamilovanosti, přičemž opět zpřítomňuje úžasnou souhru všech výše uvedených tvůrčích sil). () (menej) (viac)