Réžia:
Guillermo del ToroKamera:
Dan LaustsenHudba:
Nathan JohnsonHrajú:
Bradley Cooper, Cate Blanchett, Toni Collette, Willem Dafoe, Richard Jenkins, Rooney Mara, Ron Perlman, Mary Steenburgen, David Strathairn, Mark Povinelli (viac)VOD (3)
Obsahy(2)
Keď sa charizmatický, ale nešťastný Stanton Carlisle v podaní Bradley Coopera na kočovnom karnevale zapáči jasnovidkyni Zeene (Toni Collette) a jej manželovi Peteovi (David Strathairn), razom dostáva životnú šancu premeniť svoj dovtedy mizerný život. Na to, aby sa odrazil z existenciálneho dna začne využívať novonadobudnuté vedomosti a schopnosti, ktoré však zneužije na to, aby si získal a ovládol bohatú elitu newyorskej spoločnosti 40. rokov. S cnostnou Molly (Rooney Mara) vždy plne lojálnou po svojom boku Stanton plánuje podviesť nebezpečného magnáta (Richard Jenkins) a to aj s pomocou tajomnej psychiatričky v podaní Cate Blanchett, ktorá sa stane aj jeho najnebezpečnejším súperom na ceste k bohatstvu a sláve. (Cinemart SK)
(viac)Videá (5)
Recenzie (268)
Není to dobrej film. Je výtvarně opulentní, oslnivý scénografií i nasnímáním, ale ten rozpadlý dramatický oblouk s nesmyslnými časovými skoky a malátnou charakteristikou postav stihne během přepálené stopáže mocně nudit. Postav jak na orloji, přitom živých charakterů pomálu a emocí minimum, přitom ten noirový setup měl nabito až běda. Prázdné líbivé obrázky, ale Bradley Cooper nepřesvědčivě plave v ději, který se rozpadá na dvě nesourodé storky, z nichž kdybyste hodinu vyndali, vyprávění to vůbec neublíží . 5/10 ()
Hrozně jsem tomu chtěl přijít na chuť, ale podařilo se mi to jen částečně. Nightmare Alley je snímek, který má rozhodně parádní výpravu a po většinu času i působivou atmosféru. To vše navíc doplňuje i herecké obsazení, ve kterém je to jeden sympaťák vedle druhého. Obzvlášť Bradley Cooper zde předvádí jeden z nejlepších výkonů své kariéry. První polovina se ale hrozně táhne. A i přestože si udržuje poměrně působivou atmošku, párkrát jsem si uvědomil, že se vlastně docela nudím. Film nabere mnohem lepší tempo poté, co se v něm představí postava Cate Blanchett. Vlastně si říkám, že kdyby snímek ubral na karnevalových sekvencích, zlepšilo by se mu nejenom napětí, ale určitá struktura vyprávění. Jakmile začne Cooperova postava jednat více za sebe, tak rázem jsem se na to koukal s mnohem větším zájmem. Guillermo del Toro tam dává hodně symbolů, občas se k nim ale natolik upne, že tím trpí samotný děj, který v rámci toho může připadat zmatečný. Ve výsledku je to krásně natočený film, který ale s člověkem vlastně příliš nehne. Ovšem konec to má parádní, to jako jo. Lepší 3* ()
Guillermo del Toro mě po pár posledních přešlapech docela překvapil. Snímek je sice dost dlouhý a postrádá jakékoliv nadpřirozeno, ale i tak je dost zajímavý a obsahuje pár dobrých zvratů. To samé můžu říct o nadupaném hereckém obsazení. Bradley Cooper se vypracuje v místním obludáriu z ničeho na úspěšného mentalistu. Jeho rybník už je mu malý, a tak se vydá se svou láskou v podání Rooney Mary klamat lidi do větších měst. Nějakou dobu jim to vychází. Změna nastane, když jejich triky prokoukne psychiatrička Cate Blanchett a nabídne jim svou spolupráci. Stantonovi se náhle otevřou jiné možnosti, a hlavně peníze díky bohatší klientele. Nějakou dobu jim to vychází, ale s jídlem roste chuť. Ani přes varování s tím odmítá skončit. Nakonec skončí docela špatně, ale jeho osud si můžeme domyslet už v průběhu filmu. "Co se Vám stalo? Život." ()
Guillermo del Toro získal začátkem roku 2018 Oscara za režii snímku Tvář vody, který sám ten samý rok vyhrál Oscara za nejlepší film roku. Režisér Bladea II či prvního Pacific Rim se tak definitivně zapsal mezi režiséry, na které by se měla v brzkých letech upoutat pozornost a sám del Toro si jako svůj další projkt zvolil novou adaptaci románu Nightmare Alley z roku 1946. Ta už se jedné adaptace dočkala v roce 1947, kdy se jí chopil režisér Edmund Goulding a hlavní role Stantona Carlisle se zhostil Tyrone Power, sám del Toro ovšem tvrdil, že spíše než remake bude jeho Ulička přízraků věrnější adaptací románu Williama Lindsayho Greshama. A fanoušky del Tora nejspíš jeho samotná Ulička přízraků nezklame. Del Torova Ulička přízraků je totiž další vizuálně vypiplaný a atmosféricky funkční film tohoto původem mexického režiséra, který na to jde tak trochu jinak než v roce 1947. Hrubá kostra děje sice zůstává stejná, dvě a půl hodiny ovšem del Toro využívá i k tomu, aby na rozdíl od původního filmu více prozkoumal pozadí ústředních postav a jejich motivace. Del Toro se v tomto případě skutečně striktně nedrží původního filmu, v jistých momentech ovšem dokáže vyvolat pocit, že má Del Toro verzi z roku 1947 dostatečně nakoukanou a jeho film noir z roku 2021 se minimálně u původní adaptace alespoň částečně inspiroval. Guillermo del Toro nadále působí jako filmař, který točí s radostí a v aktuální konkurenci amerických blockbusterů a lokálních komedií je přeci jen radost na velkém plátně vidět film, který se aktuálním trendům vymyká. A to i přesto, že je díky tomu předurčen k nezájmu a finančnímu propadáku. V tomto ohledu možná del Torova Ulička přízraků selhala už na samotném počátku, klasické del Torovo vyhrávání si s atmosférou a především světem, který aktuálně zpracovává ovšem zůstává. Samotná látka jakoby byla pro del Tora stvořená a přesto dokázal del Toro po téměř 80 letech přijít se zcela svěžím pojetím, které Uličce přízraků dokázalo jen prospět. Jako u originálu platí, že je první polovina více vtahující než tou druhou, kdy je i díky delší délce výraznější problém s celkovým tempem. Právě del Torova adaptace má ovšem více času prokreslit postavy a udělat si o nich smysluplnější obrázek. Především o ústředním antihrdinovi Stantonu Carlieslovi, kdy jakoby byla tato role pro Bradleyho Coopera zcela stvořena. Jen málokdo by totiž tuhle snadno nenávisti hodnou postavu dokázal ztvárnit s takovým přirozeným charizmatem a především způsobem, který by u Carlieslea i v těch jeho nejhorších momentech dokázal vytvořit alespoň částečně sympatie. Del Toro má v průběhu šanci se alespoň částečně vrátit ke svým hororovým kořenům, jinak ovšem nadále dokazuje, že za ta léta jako filmař vyspěl. I díky vedení herců, kdy každý z nich (ať už Cate Blanchett, Willem Dafoe či Rooney Mara) předvádí plnokrevný výkon a působí do jednotlivých rolí jako ideální volba. Funkční je i dobová výprava a dá se očekávat, že Ulička přízraků bude na Oscarech patřit minimálně mezi favority v technologických kategoriích. Del Toro přitom dokáže prodat i dobovou atmosféru a i díky nadále aktuálnímu tématu manipulace dokáže jeho Ulička přízraků plnokrevně obstát i v současnosti. I díky tomu, že jde nadále o svěží téma si dokáže Ulička přízraků obhájit svou existenci i jinak než, že jde o vysněný projekt talentovaného tvůrce. Především jde navíc o ukázku filmu, kterých bude v brzké době pro kina vznikat co nejméně. A přesto je radost tuhle částečnou poctu film noiru a částečně o sobě funkční noir thriller vidět na velkém plátně a vidět nadšenost kreativního tvůrce, který si se samotnou látkou očividně vyhrává. Ať už skrze vizuální pojetí či zmíněnou velmi funkční prací s atmosférou. Del Toro se v průběhu prokazuje jako výtečný filmový vypravěč, který celkovým zpracováním dokáže vytvořit film těžce srovnatelný s adaptací z roku 1947 a přesto z ní zanechat trochu toho ducha. I proto je možná škoda, že se naším kinům vyhne černobílá verze s názvem Vision in Darkness and Light, která by filmu samo o sobě dodala ještě více speciální kouzlo. Nutno ovšem dodat, že i s barvami má del Torova Ulička přízraků velmi velké kouzlo, kdy si del Toro vyhrává s barevnou korekcí, osvětlením i kamerovými úhly. Guillermo del Toro na vrcholu svých sil. Nová Ulička přízraků si tak dokáže obhájit svou existenci i díky tomu, že celkové zpracování pojímá svěže a přesto předává vše důležité. Del Toro si splnil sen a pro kina stvořil film, kterých bude v dohledné době vznikat po čertu málo. A na rozdíl od původního filmu dodává více tragický nádech, který dokáže na celou Uličku přízraků vrhnout tak trochu jiný pohled. Del Torova Ulička přízraků možná rychle zapadne, mezi nejlepší filmy roku 2021 ovšem rozhodně patří..... () (menej) (viac)
Kéž by hlavní roli nehrál Bradley Cooper. On se prostě může snažit jak chce, a podle informací z tisku se upřímně snaží, ale mně nikdy nepřišel přesvědčivý. Vedle herců jako Blanšetka a Toni Collette je to extra vidět, ta propast mezi nimi. A po delším přemítání, Guillermo si sice (na papíře) dopřál dostatek stopáže, aby jeho časové rozmáchlý příběh měl čas dýchat a dávat smysl, reálně to ale nefunguje. Rozvržení událostí v rámci stopáže nějak nefunguje, skřípe. Za sebe bych řekla, že úvodní pobyt u cirkusáků měl být něco jako prolog, protože těžiště hlavního příběhu se nachází (opět musím říct na papíře) až v tom, co přijde potom, ale při sledování filmu to tak nepůsobí. Naopak ta cirkusová pasáž je rozvedená to takových detailů, že když tam odsud bez vyvrcholení či uzavření odejdou, tak to podvědomě vytváří frustraci, která divákovi nedovolí se investovat do toho, co má následovat, jako do "hlavní show". A protože divák strávil tak dlouhou dobu s postavami v cirkuse, tak to působí (a asi nejen působí, prostě to tak je), že vztahy Bradleyho s jeho obětmi, Blanšetkou i Rooney Mara nedostaly skoro žádnou pozornost a jejich význam tak vyšumí do prázdna. To platí zejména pro Rooney, která je tak zanedbaná (od režiséra i hlavní postavy, hehe?), že kdyby ji oba nepotřebovali pro závěrečný tríček, tak by si člověk ani nevšiml, že tam je. Chtělo by to prostě překopat a přenést to těžiště doopravdy do druhé části, a to jak přidáním osobních a detailních scén pro postavy obětí (aby ten šok z obou vyústění mohl být opravdový), tak i obsazením zajímavějších herců do jejich rolí. Když prostě na začátku dostanete hereckou masterclass od Willema Dafoe a dostanete pěstí od Rona Pearlmana, tak vás nějaký strejda s nalepenými vousy v závěru těžko nadchne jako "hlavní záporák". Jako příklad filmu s podobnou strukturou - a i tématem, když tak nad tím přemýšlím - (důležitý prolog, hra na kočku a myš a různé zrady, tajemství, mystický učitel, vztah se dvěma ženami, ztracení sebe sama ve svém díle), který ovšem funguje bezchybně, bych uvedla Dokonalý trik od Nolana/ů. Ten je koukám dokonce o 20 minut kratší, ale přesto mám dojem, že mi dokázal předat mnohem víc informací, a všechny se perfektně vztahují k tématu a k hlavní tezi, a nic, co se autoři rozhodnou divákovi ukázat, není zmatečné nebo nepotřebné. A kdyby se místo Bradleyho Coopera v té finální scéně Nightmare Alley smál Christian Bale nebo Hugh Jackman, tak si pište, že by to mělo úplně jiné koule. A ještě jedna věc, film se měl přeložit jako Ulička hrůz, nikoliv přízraků. ()
Galéria (82)
Zaujímavosti (14)
- Film byl natočen na mnoha místech v USA a Kanadě. Ačkoli město zobrazené ve filmu má být Chicago, film se většinou natáčel v Torontu. Po počátečním natáčení v Torontu se filmový štáb přemístil do Buffala, druhého největšího města amerického státu New York. (Trajektt)
- Jedná se o šestou spolupráci Guillerma del Tora a Rona Perlmana po filmech Stroj času (1993), Blade 2 (2002), Hellboy (2004), Hellboy 2: Zlatá armáda (2008) a Pacific Rim - Útok na Zemi (2013). (ČSFD)
- Film není remakem Uličky přízraků (1947), je ale další adaptací románu Williama Lindsay Greshama. (GOtoUCSC)
Reklama