Réžia:
Ingmar BergmanScenár:
Ingmar BergmanKamera:
Sven NykvistHrajú:
Liv Ullmann, Erland Josephson, Bibi Andersson, Jan Malmsjö, Gunnel Lindblom, Barbro Hiort af Ornäs, Anita Wall, Wenche Foss, Bertil Norström, Ingmar Bergman (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Scény z manželského života predstavujú šesť epizód z príbehu dvadsaťročného manželstva. Rozprávajú o tom, ako neprejavené city a tiché výčitky vedú k vzájomnému odcudzeniu a rozvodu, ale aj o tom, že tento rozvod môže otvoriť cestu pochopeniu, komunikácii a priateľstvu. Marianne a Johan žijú v zdanlivo ideálnom manželstve s dvoma krásnymi dcérami. Darí sa im zladiť vzájomnú lásku s pracovnými povinnosťami a navyše udržiavať vrelé vzťahy s celou rodinou. Pod týmto ideálnym povrchom však číhajú problémy, ktoré jedného dňa prelomia krehkú škrupinu dlhoročného vzťahu. Rozpad manželstva znamená ďalšie búrlivé stretávanie a vzďaľovanie sa dvoch ľudí, ktorí nevedia žit spolu ani bez seba... Jeden z najúprimnejších milostných príbehov v dejinách kinematografie je analýzou partnerských vzťahov a problémov, ktoré spolužitie dvoch ľudí zákonite sprevádza. Vyjadruje však aj nádej, že tí, čo spolu prežili život, sú zviazaní nežným putom a jeden pre druhého sa nikdy nemôžu stať cudzincami. Príbeh filmu je vyrozprávaný jednoduchými formálnymi prostriedkami, koncipovanými prevaždne divadelne. Necháva všetok priestor svojim dvom protagonistom, ktorí skrývajú i obnažujú svoje city a trápenia. Režisér Ingmar Bergman napísal scenár pre herečku Liv Ullmannovú po odoznení ich hlbokého vzťahu. Jej filmovým partnerom je Bergmanov dvorný herec Erland Josephson. Film získal Zlatý glóbus za najlepší zahraničný film a množstvo iných ocenení. (RTVS)
(viac)Recenzie (124)
Můj nejoblíbenější Bergman. Prosté, pravdivé, geniální... ()
film jako divadelní hra, divadelní hra jako film, sólo pro..dva velké herce. skoro tříhodinová hra pocitů a dialogů. život. myslím, že v tom filmu je taková ta smutná pravda toho, jak to většinou bývá, toho, jak jsou lidi komplikovaní a nikdy neví, co chtějí a co nechtějí, bojí se a potřebují (se). zvláštní a jakoby životnější atmosféru dotváří taky to, že film není doprovázen hudbou, jak tomu obvykle bývá. ()
úžasná pitva, ktorú by som skoro nečakal. Bergman však skúsil priamočiaro skúmať príbeh jedného manželstva so všetkým všade. neuveritelne skúsený pohľad do života, ktorý desí a zároveň naplňuje. skúsené oko, komorne ladené, zato vášnivé. skvele herecky interpretované, prosto skvele presvedčivé, až váham, či nesiahnem po fanklube liv ullmanovej. niečo vo mne ostalo. po mnohých bergmanových filmoch sa cítim v niečom naplnený, stotožnený s tým, čo som predtým nevedel vyjadriť sám. ale on mi toho povedal, podobne ako woody allen mnoho...ano, som taký, napriek mnohým chvíľkam vlažnosti, cítim, že toto je to, čo vo filme hľadám... ()
Povedený scénář a skvělá Liv Ullmannová, ale délka skoro tři hodiny je u podobného typu filmů opravdu vražedná a těžko skousnutelná, takže jenom za čtyři... ()
Můj asi čtvrtý Bergman a musím říci, že k němu mám asi zatím nejblíže. Nejdříve jsem jej četl jako scénář a už ten byla pěkná síla. Jde do hloubky a na dřeň - takhle myšlenkově odvážný a hlavně otevřený film už jsem dlouho neviděl. Hodně filmů Vás třeba "pouze" emocionálně nějak zasáhne, ale tenhle Vás přímo nutí zamyslet se sám(a) nad sebou. Bergman prostě klidně natočí to, co si asi málokdo z nás dokážeme nějak pojmenovat nebo vůbec vyslovit sami pro sebe nebo pro toho druhého... Kolik že se rozpadá manželství... ...asi polovina? Mrkněte se na Bergmana! Terapie to ale rozhodně není... :) ()
Onu nesnesitelnou délku jsem vyřešil tím, že jsem si z toho udělal seriál. Název filmu je naprosto přesný, když jednotlivé scény (díly) s minimem herců(většinou dvěma) jsou poměrně staticky snímanými "scénami" z manželkého života. Režisér, pravděpodobně záměrně s minimem filmařských prostředků, zachytil nevšední vyústění běžného manželského života. Celkem přesně popsal vývoj postav, které se přizpůsobovaly novým podmínkám a film ukončil (bezmála) happyendem. U některých scén, kterými se dovídáme prakticky všechny informace, mi šel vyloženě šel mráz po zádech (jejich hádka a hádka jejich přátel), jiné jsem trochu přetrpěl se skřípějícími zuby (když on oznámil svůj odchod). Celkově však moje první setkání s Bergmanem dopadlo velice dobře a tak na sebe jeho další dílka asi nenechají dlouho čekat. 4,5*. P.S. Asi by bylo pro každého zajímavé podívat se na film před a potom po vlastní svatbě. ()
Tady se bergmanovy podařilo opravdu úžasně zobrazit vše o nekonečném konci opravdového vztahu. Jak si vztah užíváme, žijeme s nudou, o nemožnosti bezbolestných rozchodů, hledání rovnováhy (neztratit úroveň, ne propadnout chladu, zvládat svoji odmitnutou lásku) , hledání smyslu, o bolesti a jejím nekonečném trvání a o tom, co může být po konci. Kdo má za sebou nějaký ten rozvod po delším manželství, pro toho je sledovat některé scény opravdu výživným zážitkem! ()
Bergman se zde úplně oprostil od svých obvyklých jinotajů a metafor, zjednodušil filmovou řeč na konverzačku Allenovského typu, použil formát televizní minisérie, a světě div se, ono to tématu prospělo, a vzniklo tak toto bolestně osobní mistrovské dílo. Spíš než filmem, dokumentem nebo divadelním představením, bych to nazval upřímným, pravdivým otiskem skutečnosti. Minimalistický přístup pak nepotřebuje ani žádnou hudbu, rychlý střih, či nákladnou výpravu, aby dosáhl silného emocionálního účinku. Jen skvělí herci, střídmá kamera a pan REŽISÉR - očistná nádhera. ()
Scener ur ett äktenskap je Bergmanův druhý nejdelší film, v ultimate cutu má dokonce až k pěti hodinám, což už je totální šílenost, na kterou jsem si teda opravdu netroufl. Příběh o dvou lidech, kteří se navzájem k smrti nenávidí i milují, což bude dost možná divák také. Místy se mu budou líbit, avšak následně je bude z celého srdce nenávidět, protože jejich chování je tak nesnesitelně obvyklé, že to až místy bolí. Náročné, dlouhé, ale tak pravdivé. ()
Nesporně jeden z nejlepších Bergmanových filmů a to je co říci. Nanejvýše realistická a nemilosrdná analýza vztahu dvou lidí v rozpadajícím se manželství a dále po rozvodu. Vše se odehrává v dialozích mezi ním (Josephson) a jí (Ullmanová), přičemž oba protagonisté hrají skvěle a člověku až běhá mráz po zádech, když jakoby s nimi přímo sedí v jedné místnosti a prožívá krizi jejich vztahu. ()
někdy to bolelo. chvílema trnulo a přicházelo procitnutí. prostě člověk se může poznat. může se vidět úplně obnažený. sonda do nás všech. i humoru špetka... ale hodně skrytého:o) ()
Jednoduché. Nemohou být spolu, nemohou být od sebe a mluví o tom. Kupodivu to stačí na to, aby to byl pro mě jeden z nej filmů, který jsem kdy viděl. Svým způsobem je to nevyčerpatelné téma. Rozhovor je ohniskem každého vztahu - sdílet věci, nechávat toho druhého vklouznout do svého vlastního prostoru, někdy tiše naslouchat a někdy být unavený tím, že se neustále opakuje totéž. Film čtu jako variaci na větu, kterou Tolstoj začíná Annu Kareninu: "Všechny šťastné rodiny jsou si podobny, každá nešťastná rodina je nešťastná po svém.". ()
Konverzačně naprosto dokonalé, ikdyž ve své podstatě hodně depresivní. V pravý čas v životě si neumíme vážit toho, co/koho máme a když se toho konečně "zbavíme", celý život pak hledáme něco aspoň přibližně hezkého a nejspíš už nenajdeme. ()
Další Bergmanova totální velesračka, kdybych mohl, dal bych jí stokrát odpad!!!!!!!!!!!!!!!!! Nejradši bych napsal o Bergmanovi ("skutečně vynikajícím umělci" :))) něco fuckt výživného, ale to by "intelektuálové", kterých bych se tím mohl dotknout, nemuseli rozdejchat a mohli by si fest sednout na prdel a v této pozici setrvat minimálně stejně dlouho, jako mně trvalo vzpamatovat se z "dramatické" onanie jménem "Scény z manželského života", a to bych skutečně velice (ne)rad. Mínus nekonečno %. ()
Bergmanova prezentace neúspěchu manželství, jehož dokonalá harmonická prezentace v samotném úvodu, se začíná postupem času hroutit. Výhradně detailní záběry, pomocí kterých jsou zachyceny jednotlivé konflikty v osobní a intimní formě filmového vyprávění. Veškerý dramatický aspekt celého filmu je ukryt a postaven na úrovni dialogů, jenž jsou zaznamenány s analytickou prozíravostí v abstraktních modelových situací, a jejichž mluvená forma má takřka fyzickou sílu. ()
Díky tomuhle filmu jsem přidala Liv Ullmann mezi své nejoblébenější herečky. Její postava Marianne mně dostala. Jinak ze začátku se Scény z manželského života jeví jen jako další Bergmanův "ukecaný" film (podobně jako např. Persona), ale postupem času se odkrývá něco mnohem hlubšího, dialogy jako by z oka vypadly běžnému manželskému životu a díky naprosté absenci hudby (nezazní ani v titulcích!) jsem měla pocit, že Johana a Marianne šmíruju přímo v jejich bytě. Tohle ticho paradoxně ještě zvýšilo emocionálnost některých scén, kdy nám Bergman dal jasně najevo, ať si o tom myslíme své. Nezbývá než konstatovat, že se mu to povedlo výborně a vytvořil pro mě nejspíš nejlepší "vztahový" film. ()
Film, v ktorom sa takmer tri hodiny rozprávajú dve postavy, ale aj tak to nie je nudné. Ako je to možné, to vedel len Bergman. Vzťahový film o odsudzení v manželstve, nabitý energickými hádkami... ()
Strašně dlouhý film o dvou nesympatických lidech. ()
Já bych na takové filmy neměl koukat, když nemám v hlavě klid. V tempu, jaký film nastavil, se nedá udržet 100% koncentrace a zážitek je tak nižší. Omluvou mi však buď, že v 22 letech Scény z manželského života opravdu nemohu pojmout na 100 %. První polovina byla dost depresivní i pro mě, až jsem si říkal, jestli opravdu je lidský druh stavěn pro monogamii a "jednu lásku na celý život"... druhá polovina to trochu zvrátila, ale rozbor myšlenky by byl samozřejmě daleko složitější. Provedení elementárně jednoduché, ale elegantní a promyšlené, 5*! ()
Neuvěřitelná podívaná. Dvě a půl hodiny ve společnosti dvou herců a vůbec se nenudíte. Při sledování filmu jen tak po očku mrknete na svoji drahou polovičku a přemýšlíte, jestli to může v budoucnu potkat i vás. ()
Reklama