Réžia:
Kar-wai WongScenár:
Kar-wai WongHrajú:
Tony Leung Chiu-wai, Maggie Cheung, Roy Cheung, Julien Carbon, Laurent Courtiaud, Rebecca Pan, Ping-Lam Siu, Man-Lei Chan, Pauline SuenObsahy(1)
Film o nenaplnenej láske, premlčaných slovách a odvrátených pohľadoch. Príbeh sa začína roku 1962 v Hong Kongu, kam sa do jedného domu nasťahujú dva mladé manželské páry: Chowovci a Chanovci. Keďže pani Chowová a pán Chan trávia väčšinu času na zahraničných služobných cestách, ich polovičky sa počas osamelých večerov často náhodne stretávajú na spoločnej domovej chodbe. Prehodia zopár zdvorilostných slov, ktoré viac zatajujú, ako hovoria, letmo sa dotknú... Režisér Wong Kar-Wai týmto filmom nadviazal na svoju ťažiskovú tému (ne)komunikácie medzi mužom a ženou, ktorí sú odsúdení na večné stretávanie a míňanie sa. Film sa vyznačuje čistým vizuálnym štýlom, dokonale zladeným s hudobným soundtrackom. Získal si taký vplyv na divákov na celom svete, že ovplyvnil medzinárodné hitparády i štýl obliekania. Na MFF Cannes získal cenu za najlepší mužský herecký výkon a Grand Prix technique, Cézara za najlepší zahraničný film a mnoho iných. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (242)
Skutečně pozoruhodný film. Ta hudba, která hraje, když se naši dva souzení potkají, je dokonalá! Wongovi se povedlo z obyčejných ingrediencí (déšť, romantická hudba, zpomalené záběry) uvařit vpravdě chutné jídlo. Jediná výtka směřuje k ČT2. Proč dáváte takovéhle filmy ve všední den a ještě tak pozdě? Byl jsem děsně unavený a zavíraly se mi oči. Musím tuhle netradiční love story vidět ještě jednou. ()
Siempre que te pregunto.. Que, cuándo, cómo y dónde.. Tú siempre me respondes.. Quizás, quizás, quizás.. Y así pasan los días.. Y yo, desesperando.. Y tú, tú contestando.. Quizás, quizás, quizás.. Estás perdiendo el tiempo.. Pensando, pensando.. Por lo que más tú quieras.. Hasta cuándo? Hasta cuándo?.. Y así pasan los días.. Y yo, desesperando.. Y tú, tú contestando.. Quizás, quizás, quizás.. .. vždy keď sa ťa opýtam..čo, kedy, ako a kde..odpovieš mi..možno, možno, možno..a tak nám plynú dni..a ja si zúfam..a ty opakuješ..možno, možno, možno.. film ako pieseň..o "možnom", ale neuskutočnenom a predsa skutočnejšom než skutočné..a celé je to neskutočne krásna rumba.. ()
Od začátku do konce dokonalé romantické melodrama, které jako by bylo stvořeno podle mých představ. Pomalé tempo, vytříbená kamera a nebeská hudba, při které jsem ani nedýchal. Je pozoruhodné, jak Wong Kar-wai dokáže z tak jednoduchého chození do bistra na nudle vytvořit tak nádherně poetický filmový moment. ()
Uf. Mezi jediné světlé okamžiky filmu, během kterých jsem nemusel pomocí dřepů vzdorovat spánku, byly spomalené záběry s příjemnou hudbou. Škoda, že z těch 98 minut stopáže jich nebylo ani těch 8...ze začátku se zdálo, že půjde o dokonalé vykreslení formování intmního vztahu za zvláštních okolností...jenže když je to ve výsledku k uzoufání nudné, nezajímavé, zmatené a hektické, člověka to nepotěší. Krásnou kameru zničil téměř klipovitý střih, scéna za scénou, člověk ani neví která bije. Korejci tenhle typ filmů umí líp. April snow je v podstatě o tom samém, a i když je jen o chloupek lepší, rozhodně má větší hloubku. ()
Uzasne poeticky natocena asijska romance. Jednoznacne nejsilnejsi faktor filmu je totalni skvost ve forme vizuality, kompozice zaberu se muze merit s Kubrickem, nebo Hitchockem - nadherna Maggie Cheung v kytickovem obleceni, sklenici s kytickovym motivem v ruce, kouka z okna s kytickovymi zavesy, kytickove pozadi a vetrem rozpohybovane vetve stromu s kvety. Vsude zabery na fantasticky texturovane zdi, blikajici lampy, dest, kour, proste lahudka. Hudba uctiva pravidlo, ze v jednoduchosti je krasa, nebo minimalne solidni primocara efektivnost. Jak to dopada s obsahem? Vyborne - je to preci o lasce, konkretne o utlumene lasce, ktera ma potrebu kricet, ale nemuze, coz produkuje skvele vnitrni bublani stupnujici celym filmem Vzhledem k manzelskemu ctyruhelniku mi to pripomelo Woodyho Allena, ktery se presne v tomhle vyziva, ale Kar Wai Wong vi jak na to, takze z toho nesplacava parodii, ale velmi vkusne vibrujici love linku, ktere samozrejme pomaha chemie mezi obema hlavnimi herci. Maggie, vitej v me herecke topce a uzij si to tam (sbohem Jodie Foster). Jako dokonala idea mi prisla zamerna filtrace 2 postav z dane ctverice, kdy se kamera 100% vyhyba dvoum z nich a za cely film je vlastne nespatrite, prestoze jsou klicem cele story. Tento film je pouze prvni cast, kdy laska i pres ocividne bariery kvete, co se deje v dalsi fazi muzete videt ve volnem pokracovani - 2046. 8/10 ()
Krásně natočený poetický příběh vyšeptaný do díry v chrámové zdi. Vizuální schránka jako chrám, ukrývající pod povrchem erupce emocí, které se na povrch dostanou jen jako lehké záchvěvy. Mistrovsky zrežírované a s dokonalým soundtrackem. Ne náhodou si Tom Ford k Single Manovi přizval Shigeru Umebayashiho. ()
Wongovi stačia dve postavy - dvaja DOKONALÍ v nedokonalom svete na vytvorenie niečoho, čo sa ťažko opisuje slovami, niečoho tak silného, čo sa dá označiť ako LÁSKA v tej najčistejšej možnej podobe. Repetitívnosť najsmutnejšej hudobnej linky filmovej histórie, dvojica definujúca nanovo význam slova elegantnosť a režisér krotiaci svoju videoklipovú estetiku - tieto tri ingediencie stačia na vystihnutie dokonalosti. Esencia jednoduchého príbehu zdôraznená voyeuristickým pohľadom (neskutočne pôsobia nezúčastnené pohľady kamery z najneobvyklejších perspektív, často bežiace dialógy bez zaberania konkrétnych postáv) je ukážkou najefektnejšieho využitia filmového minimalizmu. Najsilnejšie na filme je opakované spojenie huslovej melódie so spomalovačkami, ktoré robia z bežného pohybu - bežného stretávania na schodoch niečo nadpozemsky esteticky dokonalé a dosahujú neskonale silný efekt. Každý nástup tej melódie tlačí slzy do očí a jeden z vrcholov dosahuje najmä v scénach "tréningu". Druhá hudobná zložka je takisto bravúrna - sú to skladby Nat King Cola, ktoré rovnako efektne dotvárajú najmä záverečné scény a takisto zanechávajú úžasné impresie v spojení s vizuálnymi ekvilibristikami kamery. In the mood for love určite nie je film na jedno pozretie - s každým pozretím v ňom nájdem niečo nové, či už sú to mnohé nádherné detaily ako striedanie oblečenia u postavy Maggie Cheung, číslo 2046 na hotelovej izbe alebo to, že manželskí partneri nie sú vôbec v zábere. Dusivá atmosféra Hong Kongu 60 tych rokov a dvojica, ktorá si povie mi nebudeme ako oni - previazanosť tradície s modernou vizuálneho vyjadrenia - nadpozemsky krásna poetika bežnej reality - najosudovejšie stretnutie nedosiahnuteľného perfekcionizmu - najromantickejší film bez jediného bozku - najlepší film Kar-Wai Wonga - toľko na záver k jednému z filmov mojej osobnej top 5. ()
Hezká kamera a kostýmy. Nic víc nevím, protože jsem celý film urputně bojoval s tím, abych neusnul. Škrobené, účelové a vykastrované. Příšerně přeceňovaný film o vztahu, který ani nevzruší, ani nedojme. ()
Dramatu, které je vlastně velmi specifickou romancí, bych měl dát ještě jednu šanci, protože mám pocit, že je ve snímku trochu víc, než jsem na první sledování přijal. Stylisticky mi to přišlo naprosto výborné, skvělé aranžování scény včetně kostýmů herců, ale ani tak jsem se nedovedl k postavám dokonale dostat. Přitom tohle by se mi mělo tematicky hodně líbit... ()
Úchvatná vizuální stránka a hudební doprovod krásně souzní s vyzněním celého příběhu. Maggie Cheung s Chiu-waiem jsou pak krásnou tečkou na tomto uměleckém díle. ()
Atmosférický snímek formálně zdařile zpracovaný, krásná ústřední melodie, ale po obsahové stránce trošku zklamání. Po všech těch nadšených recenzích jsem přece jen čekal více a strašně jsem se na tento film těšil. Nevím, ale asi i zde jsem byl nějaký unavený, stejně jako na režisérův předchozí film Šťastni spolu. Jaksi to postrádá ten správný vnitřní náboj. Něco mezi třemi a čtyřmi hvězdami. Po druhém shlédnutí možná jednu přidám... Po druhém shlédnutí opravdu musím jednu zaslouženě přidat ()
S citem natočená romance, která se obejde bez přepjatých emocí. Pozvolné tempo vyprávění je podbarveno nádhernou hudbou a doprovázeno vizuálně křehkým stylem (zpomalené záběry, kostýmy, výprava...). Film balancuje na velmi tenké hranici mezi poetikou a částečnou nudou. Naštěstí režisér vše zvládá s přehledem a díky tomu se zde nezáživná místa téměř nenajdou - spíš se jedná o to, že je potřeba si zvyknout na hypnotický styl vyprávění. P.S. Co se týče závěrečného citátu, nemám slov - Nádhera! 8/10 ()
Wong Kar-waiova magická náruč mě zase jednou celého objala a pohltila. Dva lidé, dvě touhy, paleta hřejivých barev, něžné obrazy a tolik smutku. Jen málokdo umí takhle pečlivě konstruvat jednotlivé obrazy, které jsou významotvorné. A že je příběh jednoduchý? To je jen dobře. Jinak by síla jednotlivých obrazů patřičně nevynikla. Sledovat nějaký Wongův film je jako ponořit se do lázně z omamných okvětních plátků a nechat se ovívat tóny a souzvuky orientálních světů. Pohroužit se do sna, pomalu, rytmicky, stát se součástí tesklivé hudební formy a rozpustit se v ní... ()
Je to překrásně natočené a soundtrack je pohodový, lehce melancholický, plný romantiky a s erotickým nádechem. Poslouchám jej intezivně. Obsah to však má pramalý a chvílemi jsem se docela nudil. Od Wonga se mi více líbil film Šťastni spolu, které je v zásadě o tomtéž. O nenaplňěné lásce. Závěrečný citát: ,,Vzpomínat na ta zmizelá léta je pro něj jako dívat se ven skrze zaprášenou okenní tabulku, minulost sice vidí, ale dotknout se jí nemůže, navíc vše co se mu podaří zahlédnou, je rozmazané a nezřetelné." ()
Tohle bylo něco neskutečně vyjímečného...nádherná Maggie, jako paní Chan, podváděná svým mužem a sympatický soused, podváděný svoji ženou....a zrovna to jsou tytéž polovičky :-) to zamává s každým....a tak v Hongkongu, sešněrovaným morálkou 60.let, vzniká platonická láska mezi těmihle dvěma opuštěnými bytostmi. Ale jak úžasně je nám podávána ! Dlouhými záběry kamerou na všechno možné okolo a jen tak mimochodem na hlavní hrdiny, třeba 'ale i jinak, pohledy přes zeď, záclony, déšť, padající omítku.... Velmi atraktivní Maggie tu vystřídá kvantum šatů, nádherných, ale pokaždé na asijský způsob střižené -to jen mimochodem:-) Zkrátka úzasně natočená romance spolu s geniálně vybranou hudbou jasně za plný počet. Možná i proto, že spoustě lidí se prostě tohle někdy stalo, jen to různě bolelo. ()
Co zbude z lásky, která na světě nikdy neměla místo? Několik doteků, vykouřených cigaret, letmých pohledů při večerních procházkách, deštivých jízd v taxíku. Jestli někdy vůbec měla naději, zůstává otázkou. Možná v jinou dobu, za jiných okolností, kdy nejsou životy obou hrdinů neustále pitvány pod mikroskopem okolní společnosti. V zajetí fám, pomluv a kritických očí systému totiž přežijí jen ony krátké okamžiky, které nikdy tak úplně nevymizejí. Království náznaků, jeden z nejerotičtějších filmů všech dob, přitom ve své podstatě velmi cudný, přesto emocionálně explozivní. V restaurované verzi ještě nádhernější než dřív. ()
Nenápadné, elegantné a cez to všetko veľmi silné. Precízne detailné zábery. Maggie Cheung je v nádherných šatách očarujúca. ()
Vizuálna nádhera, krásne farby ktoré žijú svoj život. Romanticky krehké, no príbehovo na môj vkus až dosť mdlé. Pomenej dialógov by nevadilo keby za hercov rozprávali emócie, no nič takého sa nekonalo. Kamera plus hudba nádhera, vedel by som sa na to pozerať celý deň ale to ostatné nič moc. ()
Už dlouho jsem si u filmu tolik nezazíval. To, co tam ti dva předváděli, byla hrozná nuda. Jediné pěkné byly zpomalené záběry s krásnou hudbou. Ale jinak prostě o ničem. ()
Poetické rozjímání nad smutným osudem osamělých manželů. Paní Chanová byla nádherná a její šaty snad ještě krásnější. Závěrečná půlhodina byla už trochu moc melodramatická, ale naštěstí jemný příběh nesklouzl do klišé. ()
Reklama