Réžia:
Jérémy ClapinHudba:
Dan LevyHrajú:
Patrick d'Assumçao, Victoire Du Bois, Jarrod Pistilli, Hakim Faris, Alfonso Arfi, Hichem Mesbah, Myriam Loucif, Maud Le Guenedal, Nicole Favart (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Tenhle oceněný animovaný film vypráví o dobrodružství, mladé lásce a vzpomínkách z dětství. Paříží se zatím pohybuje ruka oddělená od těla a hledá svého majitele. (Netflix)
Recenzie (109)
Pôsobivo spracovaný príbeh z bežného života, ktorý sa vyznačuje svojou originalitou, vynikajúcou hudobnou stránkou a skľučujúcou atmosférou. Na plný počet mi osobne chýbalo viac z príbehu chlapca a menej chodiacej ruky, čím by sa mi zrejme dostalo viacero odpovedí na moje otázky. Rozumiem, že sa tvorcovia snažili nechať veľký priestor na fantáziu diváka, ale v prípade I Lost My Body by som veľmi docenil viac uzavretý koniec. To je však len môj osobitný pohľad na vec a keby som snímku sledoval v inom rozpoložení, možno by mi takáto poloha viac sadla. Ťažko povedať. V každom prípade ide o mimoriadne zaujímavú animovanú drámu, ktorú môžem každému odporučiť. ()
Oscar 1 nominace: Animovaný film ()
Nějak se nemůžu zbavit dojmu, že když za poslední léta narazím na nějaký dospělácký animák, tak v tom mají většinou prsty francouzští animátoři. Skoro to vypadá, jak kdyby se ve Francii vzchopila nějaká vlna tvůrců, kteří mají nápady a nebojí se jej použít. Kde je moje tělo? je třeba přesně v tom duchu dospěláckého animáku, kterému neodpářete skvělou hudbu, velice pěkné animace a mnohokrát nesmírně zajímavé myšlenky. Film totiž zachází svým námětem až do abstraktna a tak je třeba hodně koukat na to, co se na obrazovce děje. Jak zde píše Dzeyna. Divné, ale něčím zatraceně zajímavé. ()
Podmanivě uhrančivá hmatová elegie, co se zaháčkuje v srdci způsobem, který z hlavy nevymizí pěkně dlouho. Pokud vůbec kdy. Stěží říci, zda je obdivuhodnější suverenita s jakou se Clapin nebojí být svébytný či suverenita realizace a ztvárnění tak těžko uchopitelných pocitů jako jsou melancholie, nostalgie, trudomyslnost, naděje, ztráta či láska. A aby chvalozpěvů nebylo snad málo, tak je třeba ještě zmínit Levyho kongeniálně hypnotický soundtrack a pak také... Ne, to by bylo na dlouho. Prostě jeden z filmů dekády. A ne, skutečně v předchozí větě nevypadlo přídavné jméno od "a". ()
Čirá nádhera, pohlcující, omamné, fyzické a krásné. Úchvatně intenzivní taktilní film, který pro mladého člověka může být stěžejním iniciačním zážitkem a staršímu navrátí víru ve film a připomene sílu tohoto média. Je to setkání s úctyhodným talentem, který předkládá zcela originální vizi, která je ale současně do nejmenšího detailu promyšlená a vycizelovaná, aniž by při tom ztratila cokoli z bezprostředního kouzla syrové kreativity. Film, po kterém se člověk chce hned přenést ze sálu do dřevěného iglů na střeše a nechat to v sobě všechno ještě dlouze doznít a nechat si ty výjevy zalézt pod kůži. Téhle sugestivní odysei napříč krásnými i nelítostnými zákoutími jednoho města i celého života nikdy nedojdou nápady a divák tu nikdy nemá navrch. Naopak, nejen že je tohle úchvatně nepředvídatelný příběh prodchnutý melancholií i humanismem a krásou stranou obvyklých klišé, ale navíc je tu celou dobu divák nekompromisně vlečený spirálou osobité vize, které se může jen poddat a žasnout nad ní. ()
// Asi nejzajímavější pohled na otázku osudu a možnosti jej porazit, jaký jsem doteď viděl. Audiovizuální bomba, které chybělo fakt málo, aby mě zasáhla přímo do srdíčka. I tak velmi silných 8/10. ()
„To nemůže fungovat, mouchy všechno vidí!“ - „To je pravda. Ale neví, že přijdeš ze strany. Zkus to znovu.“ - „Nefunguje to!“ - „Neřekl jsem, že je to lehké. V životě občas i prohráváš.“ A Naoufel těch proher zažil až příliš…Už po chvilce jsem instinktivně věděl, že se mi film bude moc líbit. Už jen to, jak plynule fungují přechody mezi světy ruky/jejího majitele. Překvapila mě i zdařilá, „živoucí“ animace. Scény s rukou (např. útěk, souboj, podvodní dobrodružství či třeba deštník) jsou perfektně zpracované. A Clapin zvládá udělat napínavou scénu i z vyprazdňování popelnice. Ale nejvíc jsem si užíval působivou, hypnotickou a posmutnělou atmosféru (spolu s minimalistickou, ovšem o to lépe pasující hudbou). Při druhém zhlédnutí to bylo ještě silnější. A lépe jsem vzal i konec, u kterého jsem měl napoprvé trochu pochyby. Plný počet. „Improvizace. Něco, co bys neměla dělat, ale udělala jsi to a dostalo tě to jinam…a nelituješ toho. Něco takového.“ - „A pak? Když obelstíš osud, co pak?“ - „Pak? Držíš se, co nejdál. Slepě utíkáš a držíš si palce.“ ()
Jako haptický thriller s potkany, mravenci a dudlíkem to funguje naprosto dokonale, jako ostentativně melancholická romance s Manic Pixie Dream Girl a iglú na střeše (come on) už je to horší a hlavně utahanější. Pořád ale asi nejlepší animovaná věc letoška. 70% ()
Kde je moje tělo? je hodně osobní projekt, je to z něj cítit každým coulem a ačkoliv pro mě je Klaus ještě o level výše, oproti zbytečným disney/pixarovkám je to klenot, který si toho Oscara zasloužil mnohem více. Každopádně se v tomto případě ukazuje síla Netflixu, jež dokáže film přinést do obýváků mnohem širšího publika, jelikož by zrovna ten francouzský kousek bez předražené marketingové kampaně snadno zapadl..8/10 ()
Meditovat po rozchodu už nemusíte nutně jen s 500 dní se Summer, ale kupodivu třeba i s tímto animákem z Francie. Více slov asi netřeba, moudří vědí. ()
Adams Family Origins: Thing. Ale vazne. Krasny dospely animak, ktory ma vsak nechytil za srdce az tak ako by si zasluzil. Atmosfera je podmaniva, vizual takisto a skladatel sa tiez snazil. Problem je, ze postavy mi prilis neprirastli k srdcu. Slabsich 8/10 ()
Objaviť tento film je ako nájsť klenot alebo vzácny dar. "I lost my body" je ľahko surrealistické animé z Francúzka. Prekvapuje jeho myšlienka a originálne podanie. Film má zdanlivo dvoch hrdinov. Melancholického chlapca Naoufela, ktorý si nesie svoj ťaživý príbeh. Druhým hrdinom je telesný fragment - jeho ruka. Kým si Naoufel hľadá svoje miesto v živote a lásku hnaný túžbou byť milovaný a milovať, druhý hrdina prekonáva strastiplnú a dobrodružnú cestu. Cestu k sebe. Pekne a veľmi šikovne sú prepojené línie minulých zážitkov so súčasným životom a cieľmi v budúcnosti. Ich naplnenie sa dostaví, aby sa minulosť prelomila prekonaním svojich tieňov. Príbeh je veľmi silný a emotívny. ()
"I never said it was easy. You can't win every time. That's life." ()
Kdo by to byl řekl, že tenhle nenápadný nezávislý artový francouzský animák, který se krom festivalů téměř nikde nezjevil, zapíše do zlaté síně slávy evropského animovaného filmu? Není se taky čemu divit, protože Kde je moje tělo? je impozantní odyseou skrze lidské smysly a vjemy, která vás okamžitě uchvátí nejenom svým intuitivním pojetím, intenzivním fázováním napětí, ale i reminiscenčními intermezzy, které slouží jako introspekce do nitra hlavního hrdiny. Celková tvůrčí vize a námět Jérémyho Clapina je geniální explozí kreativity. Fascinující hudební doprovod Dana Levyho vás doslova posílá do jiné dimenze a atakuje vaše nejniternější smysly. Ve výsledku však mohu říct jen toto: poddejte se, zvuk ohulte na absolutní maximum a tenhle animák vás přivede do nepopsatelnýho tranzu, z něhož není návratu. Kolem a kolem jde o neskutečně omamný zážitek, který nemá v pomyslném rámci subžánru haptických thrillerů či transcendentálních filmů sebemenší obdoby, a který ve vás bude doznívat ještě dlouho poté. Nemám slov. Doporučuji všema dvaceti. Za tenhle dechberoucí masterpiece by se jednoduše nestyděl ani legendární filmový kouzelník Hayao Miyazaki........ VERDIKT: milník ve vnímání animovaného žánru, jeden z nejlepších počinů za rok 2019. Pecka nejextrémnějšího kalibru. ()
Že Kde je mé tělo? nebostalo oscara kvůli Toy Story 4 je ohavný zločin, Jérémy Clapin zachytil dospívání a první lásky z velmi nečekané perspektivy s dechberoucí poetičností. Navíc je to jeho celovečerní debut, tak můžeme doufat že i v dalších dílech vrátí francouzskému animovanému filmu jeho už poněkud zašlou slávu.. ()
Zrejme som očakával od filmu niečo iné, asi príbeh chodiacej ruky po meste a hľadanie vlastného tela. Ono je to ale film primárne o tom "tele", a hlavne o duši tohto mladého tela. Keďže hlavný hrdina je outsider typu Peter Parker (dokonca sedí aj tá donášková služba), tak je príbeh husto melancholický, čo by mi malo sadnúť, ale asi vďaka, podľa mňa, nie príliš výraznej animácii, až tak nesadlo. Že sa obe dejové línie postupne skrížia, je jasné od začiatku, ale emocionálne sa tu pracuje na trochu inej úrovni, než by divák čakal. No a ide o jediný animovaný film, kde som vedel, že jednu scénu vidieť nezvládnem a na pár sekúnd som radšej zavrel oči. Každý kto videl vie, o čom je reč. 70% ()
Celkem dost art a divné, nicméně taky hodně zajímavé. ()
Film je prostředek, jímž se dají říct i takové věci, které skrze žádné jiné médium sdělit nejdou. Nejnovějším důkazem je tento animovaný snímek, gejzír tvůrčích, scenáristických a režijních nápadů, formálně, obsahově i emocionálně strhující, nepředvídatelný, do detailu promyšlený a zkrátka krásný a úžasný. Příběh vypráví o vyrovnávání se se ztrátou na psychické i fyzické úrovni a odehrává se ve dvou rovinách, kdy v jedné sledujeme příběh hlavního hrdiny, zamilovaného doručovatele pizzy, a ve druhé jsme svědky surrealistické a napínavé odysey jeho omylem uříznuté ruky, která ožije a rozhodne se najít svého majitele. Působivý, intenzivní a prudce originální film je pokaždé o krok napřed před divákem, chytře si pohrává s jednotlivými motivy, konkrétními obrazy i vypravěčskou strukturou a precizně, s lehkostí, humorem, ale i velkou porcí smutku naplňuje unikátní a osobitou vizi, která vás zcela uhrane a jako bonus vás naučí skutečně vnímat svoje ruce a vážit si jich. ()
Až někdy budu mít špatné období, kdy uvidím dlouhou řádku neoslnivých filmů a budu si pohrávat s myšlenkou, zda už můj plamen cinefilství nezhasíná, tak si pustím I Lost My Body, které mě bezpochyby vyvede z omylu a bleskurychle mi připomene, proč v mém životě hrají filmy tak důležitou roli. Ohromně silné filmové veledílo, které mě zasáhlo tak hluboce, že jakmile si na něj vzpomenu, tak hned cítím ten příval emocí, který mnou během projekce cloumal. Stačí si jen pustit kousek z dokonale podmanivého soundtracku Dana Levyho a nabíhá mi husí kůže. I Lost My Body pro mě ztělesňuje obrovskou sílu, kterou mohou filmy disponovat, jestliže je tvoří talentovaní umělci s vlastní osobitou vizí a neotřelými nápady. ()
Nezvyknem sledovať animáky, tu sa však dostal odporúčanie a urobil som dobre. Silný melancholický zážitok, ktorý postupne gradoval a pri lepšom závere bez otvoreného konca by to bolo na plný počet. Vysoko hodnotím podmanivú hudbu, ktorá úplne reflektovala emócie, ktoré mali byť vzbudené. V mnohých ohľadoch až depresívne, pretože toľko nešťastia, čo sa tomu chudákovi stalo, to je dosť aj na tri životy. Aj keď musím povedať, že záver na mňa pôsobil celkom pozitívne, možno to nakoniec pre hlavného hrdinu skončilo všetko dobre. Žiaľ, viac sme sa nedozvedeli. ()
Reklama