Réžia:
Roman PolańskiScenár:
Ronald HarwoodKamera:
Paweł EdelmanHudba:
Wojciech KilarHrajú:
Adrien Brody, Emilia Fox, Michał Żebrowski, Ed Stoppard, Maureen Lipman, Frank Finlay, Jessica Kate Meyer, Wanja Mues, Richard Ridings, Anthony Milner (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Wladyslaw Szpilman je vynikajúci pianista, ktorý žije vo Varšave so svojou rodinou. Po napadnutí Poľska nacistickým Nemeckom sa však ich život tragicky zmení. Ako židia musia nosiť na rukávoch pásky s hviezdou a postupne sú nútení rozpredať svoj majetok, vrátane Wladyslawovho piana, aby prežili. Napokon sa ocitnú na mieste, ktoré vstúpilo do dejín ako Varšavské ghetto... (RTVS)
(viac)Recenzie (1 112)
Ono to mělo opravdu 150 minut? ()
Neuveritelne krasny, ale take neuveritelne brutalni film. Anabaze Wladyslawa Szpilmana je protkana spoustou vedlejsich, drsnych vyjevu, ktere kupodivu nespadaji do patetickeho sentimentu. Polanski vypravi pomalu, sklada obrazy za sebe takrka stereotypne, ale pritom vsem je s podivem, ze se nezdrzuje doslovnym vykladem svych scen. Kde by jini scenu popravy "zdimali" do mrte, snazic se dojmout divaka, Polanski zustava nekompromisni a zene sveho hrdinu dal do boje o svuj zivot. Adrien Brody je ve sve roli opravdu vynikajici; verite mu kazdy pohled, kazde gesto. Rozhodne si Oscara zaslouzil, stejne tak jako Polanski za rezii (davove sceny jsou velmi pusobive). Buh vi, ze toto byl v jeho kariere zrejme nejbolestnejsi film (vzhledem k jeho minulosti). Ve Varsavskem radiu zni Chopinovo Nokturno v C moll... ()
Film patří ( dle mého soudu) k těm lepším, pojednávajících o hrůzách holocaustu. Jakou apokalypsu byl měl režisér ještě natočit, aby se to nezdálo nudné ? Toto je natočeno podle skutečné události a pokud chtěl scénarista zachovat realitu, nemohl si vymýšlet nějaké akční scény. Dle mého názoru, hrůzy tam bylo požehnaně. Skutečnost, že se klavírní virtuos musel skrývat před Němci jenom proto, že je žid je otřesná. Zima, hlad, beznaděj, sám v rozbořeném městě, v duši zmatek, jestli mě chytí, tak mě zastřelí. No a vidíte... ne každý Němec byl netvor. Velitel města, inteligentní chlap, který náhodou osamoceného a zcela vyčerpaného žida v rozvalinách města objeví, pochopí, že tak velký talent se musí nechat žít a pomůže mu. Kdyby nic jiného, tak závěr filmu - vynikající klavírní koncert - stojí za poslech a zhlédnutí filmu. Vůbec neváhám 5*. ()
Jak uz tu bylo receno je strasne tezke kritizovat film, ktery popisuje udalosti druhe svetove valky, ale ja presto musim... Pianista urcite neni spatny snimek a rozhodne stoji za videni, ale proste nechapu ta vysoka hodnoceni a oscarovou sklizen, kdyz na dane tema vznikla uz cela rada lepsich snimku a kdyz se na platne nevrazdi male deti, tak je to misty obcas i nudne, scenaristicky nedotazene.. Adrien Brody je podle mne dobry herec,ale zatim me nedokaze svym vykonem strhnout tak jako treba Tom Hanks nebo Dustin Hoffmann... ostatni herce je tezke hodnotit,protoze krome Brodyho nikdo dalsi nema dostatecny prostor svoji postavu vice rozvinout.. takze za 3... ()
Dvě a půl hodiny ožehavého tématu druhé světové války natočil Polanski výtečně! Jen mi tam něco schází. Příběh je velmi dobrý, zajímavý, nenudí. Adrien hraje neuvěřitelně přesvědčivě, není problém se s ním "sžít". To jeho obrovské štěstí, co po celou dobu má, se moc nechce věřit, ale není to nemožné. A hudební složka je tu bombastická, stejně jako režie. Tak co tomu chybí? Atmosféra určitě ne. Asi to celkové vykreslení doby, války, mi přišlo až moc "měkké". Sice tam postřílejí pár lidí, ale myslím, že trošku detailnější pojetí by mohlo navodit tu správnou atmosféru. Atmosféru něčeho, co už se nesmí nikdy opakovat! V tomto ohledu doopravdy jednoznačně vítězí Schindlerův seznam. Tak 4 a 1/2*. ()
Už několikrát jsem se ohradil proti komerčnímu předělávání genocidy na sladkobolné pohádky (viz recenze na Hotel Rwanda nebo Chlapec v pruhovaném pyžamu). Syrová hodnota utrpení každého jednotlivce rozemletého mašinérií nenávisti a agrese nepotřebuje dramatické triky. Naopak, většina pokusů o zfilmování toho děsu vede buďto k estetizaci násilí nebo k jeho zploštění do několika bebíček - aby se zjemnělé obecenstvo u projekce dojalo, ale nepoblinkalo. Myslím, že Polanski si to dobře uvědomuje - proto záběry na mrtvoly, hnilobu a vraždy nedoprovází emotivní hudba, smrt je v "Pianistovi" obyčejná a zoufale všední jako chléb; život v ghettu je popsán v souladu s tradicemi polské "koncentrační" literatury - natvrdo, nasucho, bez příkras i vyumělkovaných emocí (viz. "Medaliony" Nałkowské). Zajímalo by mě, nakolik si Szpilman tu svou biografii kolorizoval, koncert ve zdevastované vile je ale naprosto strhující. Zkrátka - pokud film o Holokaustu, pak tenhle. ()
Když jsem viděl v titulcích jméno Thomase Kretschmanna, myslel jsem si, že bude hrát nějakou klasickou nacistickou svini, ale byl jsem mile překvapen. Roman Polanski natočil film, který nevyniká brutalitou, válka byla taková, ale vyniká tím, že ji dokáže zachytit neskutečně syrově. Při některých scénách máte skutečně nepříjemný pocit, kdy vás mrazí z toho, co lidé dokážou. A je jedno, jestli to byli Němci, nebo později někdo jiný. Adrien Brody předvedl skvělé představení, příběhově to je poměrně klasický příběh z dané doby. Podobně silných, ale ještě krutějších příběhů bylo prožito mnoho. ()
Nádherný a vynikající snímek o strastiplném příběhu plném útrap , bolesti , utrpení jednoho židovského pianisty za druhé světové války a jeho cestě za svobodou. Film nám servíruje pod vynikající režií a brilantním výkonem Adriena Brodyho hrůzy holokaustu páchané nacistickými zvířaty na bezmocných civilistech. Film: 87% ()
Výkon Adriena Brodyho byl naprosto excelentní a mohla bych ho vychválit až do nebes, kam patří. Nikdy nezapomenu na jeho oči. Díky němu jsem měla pocit, že jsem se v té strašné době opravdu ocitla a prožívala ty strasti plné útrapy s ním. V příběhu jsem našla všechno, co jsem od dramatu z druhé světové války očekávala. Nechala jsem se jím pohltit. Sledovala jsem důsledky německého běsnění v Polsku. Romanu Polanskimu se povedl výborný kousek, který citlivě a realisticky podal. ()
Nádherne ozvučená a výborne zrežírovaná vec. Filmy s vojnovou tematikou by si síce mali zachovať chladný a taktný odstup, ale od silnej drámy človeka, ktorý sa snaží zostať nažive a najmä od režiséra, ktorý kvázi natáčal vlastné osudy, som čakal kúsok viac osobnosti a citu. Trochu pochybností vo mne vyvolal aj hlavný predstaviteľ, ktorý bol síce dobrý, ale víťazstvo Ceny Akadémie si viem vysvetliť len silnou témou. Páči sa mi, že na emócie sa netlačilo, ale výsledok bol potom mierne... nudný. Bolo to výpravné, krásne i kruté, ale k úplnému pochopeniu a precíteniu filmu ma od dôb Wladka Szpilmana a Wilma Hosenfelda delí asi príliš veľa rokov. (80%) ()
"Keď nás zraníte, nebudeme krvácať. Keď nás budete štekliť, nebudeme sa smiať. Keď nás otrávite, nezomrieme. Keď nám ukrivdíte, nebudeme sa mstiť!" ()
2. světová válka byla jedním z mých "nejoblíbenějších" časových období v dějinách, takže tahle tématika mě zaujala hned na první kontakt a téměř bez dechu jsem sledovala celý film a čekala, jak to s ním dopadne.. i za takových šílených podmínek, "dobro" vítězí... ()
Před začátkem natáčení Polanski konzultoval téma s historiky a lidmi, kteří ghetto přežili - jedním z nich byl například Marek Edelman. Celému filmového štábu pak také promítnul několik dokumentů o varšavském ghettu. Nikdo z nich nepochyboval o důležitosti věrné rekonstrukce Szpilmanova zázračného přežití. Konec 2. světové války zanechal mnohá města střední a východní Evropy v ruinách. Aby mohli o 55 let později filmaři znovu navodit atmosféru poválečné Varšavy, museli vynaložit měsíce práce a půl milionu dolarů. Po dlouhém hledání bylo zruinované město znovu vytvořeno v německém Juterborgu, nacházejícím se 90 km od Berlína. Hlavní výtvarník Allan Starski zde využil bývalé kasárny sovětské armády a vytvořil hrůzu nahánějící zpustošenou krajinu, kterou kromě rozvalin doprovází pouze několik ohnutých pouličních lamp. Varšava však ve filmu není vyobrazena pouze jako zdevastované a mrtvé město. Jelikož se děj odehrává v časovém rozmezí šesti let, musel Starski spolu se svým týmem zrekonstruovat prostředí tak, jak vypadalo v různých obdobích války. Příběh zachycuje invazi německých vojsk v roce 1939, vznik židovského ghetta, postupnou degradaci životních podmínek uvnitř něj a nakonec i vyhlazení všech jeho obyvatel... ()
Film Pianista vychází ze skutečného příběhu Wladyslawa Szpilmana, který je v Polsku velmi známý, jako vynikající pianista. Režisér Roman Polanski snímek natočil bez nějakého trapného patosu, jak je zvykem a Amerických filmů. Tady se staví na atmosféře bez nějakých zbytečně srdcervoucích scén, nebo dojímajících záběru. Ve filmu je to divákovi předhozeno, jak to prostě je, např. když Broody prochází Varšavským ghetem, tak pouze na chvilku zaregistrujete mrtvoly lidí, včetně malých dětí, než aby na ně kamera najížděla a hrála u toho srdcervoucí hudba. I tak to je hodně šokující a depresivní, i bez již zmíněných patosových scén. Pro mě je to další, přes 2 hodiny trvající - absolutně nenudící zážitek s řadou hodně hodně silných scén, včetně nádherně provedené scény, když Broody přelézá plot a před sebou vidí rozbombardovanou Varšavu. Mazec!! Vůbec každy detail je zde precizně vyobrazen, každý smítko prachu, špína, bordel, hnus, absolutně realistický!! Paráda!! A hlavně Polanski prostě točit kurevsky umí, u něho si dokážu vychutnat i záběr, když si Broody otvírá konzervu s okurkami, je to jak nějaká vygradovaná scéna a to je tak u celého filmu. Preciznost, působivost a dokonalost sama!!! Ve filmu zaznívají Chopinovi klavírní skladby a celkovou atmosféru výborně doplňuje skladatel Wojciech Kilar, jeho klarinet mě zní ještě ted´ v uších. Vedle filmu Jakob der lugner z roku 1975 z Vlastimilem Brodským v hlavní roli Jakoba, řadím Pianistu k nejlepším filmům o holocaustu vůbec. A mistr Polanski u mě jednoznačně vyhrává post nejlepší zahraniční režisér!! Jeho snímky jsou prostě originální a nenapodobitelné! ()
Dechberoucí film. 98% (jen mě trošku mrzí, že nebylo řečeno, co se stalo s Szpilmanovou rodinou) ()
Polanski vytvořil mistrovské dílo, na téma holocaust a židovská otázka! Tak realisticky vyobrazené osudy lidí nosících davidovu hvězdu, jsem v žádném jiném filmu neviděl. Pohled na realitu války, úpadek lidskosti a cenu lidského života, byl natolik věrně vyobrazen, že nikdo kdo film viděl, nemohl zůstat emocionálně klidný. To vše ještě násobila skutečnost, že jde vlastně o reálný osud člověka, který svoji touhu žít a samotný boj o přežití, prožil na vlastní kůži! ()
Roman Polanski se odhodlal natočit to, co sám tak dobře poznal, když jako malý kluk jen o vlas unikl smrti. Pro své vyprávění si zvolil příběh pianisty Wladyslawa Szpilmana, kterého zde nesmazatelně ztvárnil tehdy jen 28letý Adrien Brody. Pianista není ani tak filmem o holocaustu, jak jej někteří často označují, ani pouhým životopisem Szpilmana. V první řadě se jedná o silný příběh boje o přežití, jenž se neustále mísí s neochvějnou láskou k hudbě, kterou v době svého ukrývání před nacisty Szpilman nemůže v plné šíři vyznat, naopak ji v sobě musí načas potlačit. Vrcholem Szpilmanova příběhu a také absolutní pointou celého snímku zůstává nepřekonatelná scéna, v níž zarostlý, vymrzlý a vyhladovělý pianista ve společnosti kapitána SS (Thomas Kretschmann) usedne ke klavíru a bezchybně zahraje legendárního Chopina. Polanski a scenárista Ronald Harwood zvolili přesvědčivý styl vyprávění, kdy se soustředí pouze na hlavního hrdinu (není scéna, v níž by Brody zmizel). Vizuálně je to velký zážitek; od kamery Pawla Edelmana přes střih až po působivé dekorace. Polanski je tu jako režisér na vrcholu a jsem moc rád, že konečně získal Oscara. Za Pianistu si jej rozhodně zasloužil, stejně jako Adrien Brody za hlavní roli. Srovnání se Schindlerovým seznamem není na místě. Oba dva jsou to výjimečné filmy, ale každý hovoří trochu o něčem jiném a každý je natočen úplně odlišným způsobem. Pianista je ale skutečně nádherný. Tři Oscary za nejlepší kameru, hlavního herce a režii. ()
Perfektní Adrien Brody v drsném válečném spektáklu Romana Polanského. ()
Mám-li srovnat s rovněž výborným Schindlerovým seznamem, tak Pianista pro mě znamená srdcovější záležitost. ()
Roman Polanski natočil naprosto dehberoucí příběh o klavíristovi Szpilmanovi, který je jako Žid během druhé světové války nejprve uvězněn ve varšavském ghettu a poté přežívá jako nežádoucí osoba všude možně, aby nakonec Varšavu osvobodili Rusové. Adrien Brody v hlavní roli je naprosto přesvědčivý, je to herec, který mohl jako jediný dostat tuto roli, protože skvěle vystihuje tehdejší židovskou národnost. Také co se týče výpravy, nemohu než jen tiše a beze slov sledovat. Dobové oblečení, špína ghetta, lokace, vše působí až moc realisticky. Co mě ale dostalo nejvíce, bylo zobrazení vztahů mezi Poláky a Němci. Realita v přímém přenosu. A některé scény byly tak syrové, že mi mrazí ještě teď. Třeba umlácení chlapce, když se snaží dostat pod cihlovou zeď a vědomí, že ten na druhé straně, dobré straně, s tím nic nemůže udělat. Nebo vyhození staříka na vozíku z bůhvíkolikátého patra jen proto, že se nedokázal postavit. A mnohé další. Klavírní hudba dává až smutný, ale přece jen krásný pohled na dění v tehdejší Varšavě. Proč tedy pouze za čtyři? Je to až moc dlouhé. Rozhodně ne nudné, ale mít to o půl hodiny méně, bylo by to za bůra. ()
Reklama