Réžia:
Spike LeeKamera:
Newton Thomas SigelHudba:
Terence BlanchardHrajú:
Delroy Lindo, Jonathan Majors, Clarke Peters, Norm Lewis, Isiah Whitlock Jr., Chadwick Boseman, Jean Reno, Mélanie Thierry, Paul Walter Hauser (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Videá (1)
Recenzie (111)
V celku experimentálně faktický a dosti eufemisticky subjektivní v tomto ohledu plný oxymoronů. Lee se ukazuje opět v trochu rebelistickém a protestním světle, které ale docela upřednostňuje formu před obsahem, který je v celku dlouhý, takový experimentální. Film je nejednou až zvláštně přímí, brutální a je to drsný obsah tvrdého zrna. I přesto se neubráníme určitému sentimentu. Nebo spíše snaze a excelentní morální a epický konec. Je to sice zajímavý, ale stále asi dost neucelené a zvláštní. Kdyby šlo o větší válečný a faktický film, mohlo to být v Leeho rukách pestrost. ()
Spike Lee patří mezi nejvýraznější afroamerické režiséry, který si ve svých filmech pohrává se silnými tématy a často se vyjadřuje k problémům ohledně rasismu či satyrizuje americké problémy či rovnou mentalitu. Za zmínku stojí Jednej správně z roku 1989 či dva roky starý Black KlacKkKlansman. Jeho nejnovější film Bratrstvo pěti poté šel na Netflix a kinům se tak bohužel vyhne a hned na začátek je nutno zmínit, že to je škoda, protože by Leeově novince kino slušelo neskutečně. Hned poté se ale musí dodat, že to možná pro samotné fanoušci klasického kina není taková rána, protože se dá u Bratrstva pěti silně polemizovat nad tím jestli by byl kinozážitek u tohoto filmu tak silný, že by napravil dojmy. Od Bratrstva pěti jsem čekal klasickou Leeovu zprávu o rasizmu doplněnou zajímavým příběhem. Kamera Newtona Thomase Sigela je potom sice nádherná (po Vyproštění už letošní druhý Netflix, který má díky tomu v Sigelovi silnou kameramanskou ruku) a skutečně díky jeho záběrům by kino Bratrstvu pěti slušelo, jak jsem ale u právě Jednej správně či BlacKkKlansmana miloval Leeho vyprávění a jeho práci s charaktery tak jsem se u Bratrstva pěti v tomhle ohledu strašně trápil. Musím ocenit jednu věc a to fakt, že čtyři černošské americké veterány kolem kterých se točí hlavní zápletka ve flashbacích z Války ve Vientamu hrají jedni a ty samí herci. A to prosím bez CGI digitálního omlazení ala Irčan. Přesto je tahle na první pohled riskantní volba dosti funkční a i když je po důkladném pohledu jasné, že třem z hercům táhne na 70 let (Lindovi je 67 , Petersovi 68, Whitlockovi 65, Lewisovi 57) tak je to pořád lepší volba než šáhnout po digitálním omlazení či vlastně až zbytečném přeobsazení mladšími herci. Co se týče tohohle nápadu rozhodně palec nahoru, měl jsem jenom problém s tím, že na rozdíl od ostatních Leeho filmů jsem si hodně těžko hledal vztah k jeho postavám či prosazování jeho politických názorů. Leeho jsem vždy cenil za to, že se nebojí na diváka vybalit své politické názory a přesto je servírovat v duchu konzistentního filmového vyprávění. Zrovna u Bratrstva pěti jsem měl ale pocit, že tohle neplatí a politická stránka je tu přednější než stránka příběhu. Proto je důležité ve filmu zmínit, že je jeden z hlavních hrdinů Paul volič Donalda Trumpa. Ve finále mám poté z výsledného Bratrstva pěti dojem, že vznikl spíše film sloužící jako politické vyjádření než film se silným příběhem a silnými postavami. Jestli něco cením tak je to nápad s tím aby záběry z období Války ve Vietnamu měli formát 3:4 jako tehdejší průměrná americká televize. Tyto pasáže z minulosti se stali mými nejoblíbenějšími a ve finále jsem začal litovat, že jsem takhle nedostal pojatý celý film klidně i celý v tomhle formátu. ,, Štěk´´ Chadwicka Bosemana mimochodem stojí za to. Na zbytek castingu se určitě nedá nadávat a hlavní pětice je super. K těm postávám jsem si sice nenašel cestu, nesouznil jsem s nimi a bylo mi ve finále vlastně i asi jedno co se s nimi stane, výkon hlavní herecké pětice se ale určitě nedá kritizovat. Stejně tak potěšilo po dlouhé době vidět Jeana Rena a slušně se zde předvedl i Paul Walter Hauser, který se ale zase v menší roli více předvedl právě v BlacKkKlansmanovi. Zatímco u BlacKkKlasmana má v závěru použití archivních záběrů smysl, zde je tak trochu navíc. Dosazení archivních záběrů v rámci vietnamských flashbacků sice dává smysl díky dokreslení atmosféry, někde je to ale přece jen navíc, především u konce. Těsně předním totiž film nabídne dostačující zakončení filmu, které vzápětí dorazí trochu nadbytečné použití poslední řeči Martina Luthera Kinga. Kingova důležitost se sice nedá upřít, jeho výskyt ve finále mi ale přece jen přišel trochu nadbytečný. Sluší se také zmínit, že i přes délku 154 minut ten film vlastně slušně odsýpá a má velmi slušné tempo. Ve finále tak skutečně zamrzí fakt jak moc komplexní by ten film očividně chtěl být, vyjede ale bohužel jen na půl plynu. Lee pořád dokáže o protagonisty pečovat, levelu takového Jednej správně to ale nedosahuje. Zároveň se sluší zmínit, že si Bratrstvo pěti jde v rámci válečných filmů o Vietnamu (i když jde pouze o flashbackové scény) svou cestou a srovnávat ho s peckami jako Apokalypsa či Olověná vesta by byli pochopitelně strašně mimo. Oproti těmhle peckám ale Bratrstvo pěti jednoduše stejně neobstojí což je škoda, protože v tom scénáři skutečně zřejmě bylo něco z čeho se dá něco solidního natočit. Během sledování jsem netrpěl, zároveň jsem byl ale emočně zcela chladný což se třeba u mého sledování BlacKkKlansmana říct nedalo. A je to škoda. Dojde si Spike Lee za Bratrstvo pěti příští rok pro Oscara za nejlepší režii? Už jen kvůli aktuálně spuštěnému bláznovství kolem Black Lives Matter (ke kterému se mimochodem Lee hlasitě vyjadřuje) bych se tomu vůbec nedivil, zároveň si ale sluším zmínit, že by v takovémto případě došlo k stejné věci jako když si Martin Scorsese došel v roce 2007 pro Oscara za režii Skryté identity- Skrytá identita je super film a Scorsese v něm ze sebe jako režisér dostává svůj nejlepší ,, standard´´, po filmech jako Taxikář, Mafiáni, Mys hrůzy či Casino by si člověk řekl, že jde spíše o Oscara za zásluhy. To stejné by se v tomhle případě podle mně dalo říct kdyby si skutečně Lee došel pro režijního Oscara za Bratrstvo pěti. Lee sice nenatočil hrozný film, zároveň v něm ale mně chybí typická Leeho duše, která by správně dokázala skloubit své politické názory, postoje vůči rasismu či silné postavy a dokázat aby to vše najednou fungovalo. A zrovna tenhle tvůrčí pokles mně asi jako u žádného jiného filmaře v poslední době bolí právě u Leeho..... () (menej) (viac)
Nesympatičtí otravní "hrdinové", zkušení a válkou protřelí, přijeli po dekádách zpět do Vietnamu, aby se chovali jak naprostí kreténi v zemi, ve který strýček Sam zakopal a položil tisíce tun min a explozivních zařízení. A tak sledujeme, kterak se detektor kovů snaží použít na detekci zlata, ale už ne na záchranu vlastních životů. I díky tomu se v druhý polovině dostáváme z brutální nudy do brutálních jatek, ve kterých se režisér ani scénárista s ničím neserou. Ten styl prezentovaný trailerem tam ale není ani z procenta, chybí tomu klasický hudební pecky (originální soundtrack je příšernej), efektivnější charakterizace postav, svižnější režie, psychadelie Apokalypsy Now, ale i vkusnější humor. Sice se to trefilo do současnýho rasovýho dění dokonale, ale vlastně to nemá moc co říct. Těšil jsem se na to asi moc. ()
4 nege... afroame... černí veteráni z Vietnamu jedou vyzvednout kosti mrtvého spolupracovníka a asi 17 milionů ve zlatých cihlách. Mluví o bratrství, hádají se, chtějí se zabít. Mají komplikovaný rádoby cool pozdrav. Za pozornost stojí pouze poslední hodina... od scény s minou. Spike Lee se zbláznil stejně jako jeden z hrdinů (Paul?, myslím že to byl Paul), když snímku nechal dvou a půl hodinovou stopáž. Vlny nudných rádoby artových odboček (Luther King a Marvin Gaye) glorifikujících černošství bez přidané hodnoty. Dialogy narvané nezajímavými detaily o černoších na mě mají stejný účinek jako nezajímavé detaily o běloších... měly zůstat ležet na dně střižny, bylo by jim tam lépe. Herecké výkony jsou ovšem špičkové a vévodí jim jednoznačně Delroy Lindo. Akce je řádně krvavá a konflikt s rákosníky zábavný. Mělo to mít hodinu a půl a mohlo to být celkem fajn. Filmy o hledání pokladu mám obvykle rád. Shiiiiit. ()
Galéria (12)
Zaujímavosti (6)
- V momentě, kdy se Paul (Delroy Lindo) loučí se zbytkem své skupiny, než odejde se svým podílem zlata, zasalutuje špatnou rukou. (Kuzmik)
- Natáčelo se v Chiang Mai v Thajsku a v Ho Chi Minh City ve Vietnamu. (SONY_)
- Snímek nesl původně název „The Last Tour“ a napsali ho Danny Bilson a Paul DeMeo. V první myšlence pojednával o čtyřech stárnoucích bílých veteránech, kteří se vraceli do Vietnamu. Oliver Stone v této době projevil zájem o režii, avšak producent Lloyd Levin zahlédl v jednom z rozhovorů se Spikem Lee jeho vyprávění o oblíbeném filmu Poklad na Sierra Madre (1948) a domníval se, že podobné prvky ocení i u tohoto snímku. Leeovi se ta premisa líbila a ve spolupráci s jeho spoluscenáristou, Kevinem Willmottem, přepsal scénář, aby příběh byl o vojácích černé pleti. (Kuzmik)
Spike Lee mi připomíná malýho kluka, kterej byl poprvé na pouti a svezl se na autodromu, na labutích, koupil si cukrovou vatu, zastřílel si na střelnici a nakonec byl ve strašidelném zámku. Když přišel domů a rodiče se zeptali jak se měl, vychrlil na ně všechno pln zážitků páté přes deváté, takže pochopili, že na pouti byl a že se mu tam asi líbilo... Lee nám takto chce sdělit cosi o Vietnamu, ale cpe do toho utiskovanou černošskou rasu, BLM, romantickou linku otce a dcery, otce a syna, trochu chce aby to bylo něco jako Rambo nebo Souboj o poklad Yankee Zephyru a aby to mělo ártovej šmrnc (cpe tam černobílé fotečky bůvolů v rejžovým poli atd..). Když tohle vybalil na čím dál více progresívní Netflix měli tam asi dojem, že přijel Santa s haldou ponožek a v každé něco! A tak to natočili. Výsledkem je neskutečnej binec. Samozřejmě v době BLM a klekání nás bílých heterosexuálů za hříchy které jsme ani nespáchali lze film šmahem hodit do odpadu jako látku vezoucí se na progresívní antirasistické vlně pro někoho tak moderní, pro nás starší kusy co pamatujeme svět ještě v pořádku (tím nemyslím rasismus) spíše otravnou a vlezlou současnou ideologii o níž nikdo nemá zájem. V osmdesátkách se také točily filmy s černochy stačí si vzpomenou na Sidney Poitiera, Dannyho Glovera, Eddie Murphyho, Jamese Earl Jonese a mohl bych pokračovat. Nikdo se tehdy nepodivoval a to ani tady v komunistickém Česloslovensku jejich barvě pleti natož aby je někdo nějak urážel. Byli to Amíci a prostě jsme je brali jako kohokoliv jiného. Jasně v Americe to asi brali tehdy s černými v osmdesátkách jinak (nemluvě o šedesátkách), ale současná kinematografie to chrlí na všechny strany ne jen na skalní rasistický Amíky. Takže jak říkám, je už to otravné. Výhodou je, že vás nikdo nenutí se na to koukat. Když vás to prudí, pusťte si třeba šaška Kostkáče v Kostičkách pro mateřské školy. Kdo i Vietnamu něco ví, ví, že si tímto konfliktem Amerika tak trochu vyčistila ulice. A byly to hlavně Afroameričané a další menšiny, kdo neměl moc možností se válce vyhnout nebo se v ní ulít někde v klidu ve štábu jako bílí kluci z vysokejch škol co měli konexe (když už to neukacali a byli odvedeni). Samozřejmě byla halda bílech chudejch kluků, který to semlelo ve válečným masomlejnu stejně jako ty černý a pak byly vyjímky mezi bílými, kteří se dobrovolně přihlásili a dobrovolně šli do první lajny, páč to tak cejtili, že je to správný. O těch černejch odvedenejch klucích tak trochu tenhle film je i o bratrství, které tam mezi nimi nutně muselo ve vlhké džungli plné smrti vzniknout. V tom je myslím největší pozitivum tohoto filmu a ohledně této dějové linky na sebe asi nejvíce strhnul pozornost Delroy Lindo, který si kus filmu svým herectví doslova ukradl pro sebe. Ačkoliv jsem měl tenkrát oči jen pro překrásnou Charlize v nádherných Pravidlech moštárny, dobře jsem tady zase ten jeho charizmatický kukuč sympaťáka, který ale umí být i dost drsný poznal. Už taky trochu zešedivěl, ale to od Pravidel moštárny my všichni... Kdyby šlo jen o hledání padlého druha, asi dobrý. Bohužel zápletka se zlatem, akční digitální krvavé přestřelky a hlavně ty historické vsuvky černošských osobností... No to bylo peklo věru nevietnamské. Závěr s radujícími se BLM za obdrženou částku... Eh... Prostě moc to nefungovalo. Kostra filmu jakž takž držela, ale nebylo už to čím potáhnout a tak to smrdělo angažovaností schovávající se za odkaz válečných veteránů. Ti to fakt po návratu zpátky když měli tu kliku a nejeli domů v cínové rakvi měli těžký. Nejen od vyhulenejch hippies, ale hlavně díky nočním můrám PSP, protože se ta zvěrstva války a obyčejnej lidskej strach o život zkrátka na těch mladých duších musela nějak podepsat. A bralo je to všechny... Bílé i černé nehledě na barvu pleti... Dávám tedy za 2 zlaté cihly, na víc to fakt nemá i když se oprostíme od ideologie, které je film plný a neříkám, že pro Amíky je to špatně. * * () (menej) (viac)