Tvorcovia:
Mike FlanaganRéžia:
Mike FlanaganKamera:
Michael FimognariHudba:
The Newton BrothersHrajú:
Hamish Linklater, Kate Siegel, Zach Gilford, Kristin Lehman, Annabeth Gish, Samantha Sloyan, Rahul Kohli, Crystal Balint, Alex Essoe, Robert Longstreet (viac)VOD (1)
Epizódy(7)
-
Kniha I: Genesis (E01)
-
Kniha II: Žalmy (E02)
-
Kniha III: Přísloví (E03)
-
Kniha IV: Pláč (E04)
-
Kniha V: Evangelium (E05)
-
Kniha VI: Skutky apoštolů (E06)
-
Kniha VII: Zjevení (E07)
Obsahy(1)
Po příjezdu tajemného kněze na jeden ostrov se jeho obyvatelé stanou svědky zázračných událostí a děsivých znamení. (Netflix)
Recenzie (218)
Musím přiznat, že dokážu pochopit místní experty na horory, že se jim tento příběh nelíbil a to zejména z důvodu, že nesedíte celou dobu přikováni u obrazovky a neprdíte strachy do polštáře a hrůzou si neokusujete zbytek nehtů. Ono totiž, tak do púlky tohoto seriálu tam těch hororových momentů moc není a řeší se spíš rodinné vztahy místních vidláků a příchod a chování nového kněze a jeho fanatické podržtašky na odlehlém ostrově na kterém žije pouhých stodvacetsedm obyvatel. Mě se to líbilo a musím říct, že Mike Flanagan, který stojí za tímto projektem jakožto režisér, scénárista a který do toho navrtal skoro celou svoji rodinu a to včetně své manželky Kate Siegel, která si zahrála jednu z hlavních rolí. Mike dokázal vybudovat postupně gradující atmosféru propojenou někdy až moc dlouhými rozhovory na téma náboženství, které se občas vlekly jak Žižka na svém posledním tažení a to mnoho místních expertů nedokázalo překousnout i když to v konečném výsledku hrálo celkem důležitou roli, aby člověk pochopil tu pointu. Příběh se začíná odvíjet od příjezdu nového kněze, kterého skvěle zahrál Hamish Linklater a který mi silně připomínal věrnou kopii něco mezi Nickem Cavem a Davidem Copperfieldem a který dostane bezmála celou ostrovní komunitu a to včetně ortodoxních muslimáků do místního kostela a to zejména díky nevysvětlitelným zázrakům, které se v kostele udály při jeho fanatických a pro někoho fantastických kázáních. Mike Flanagan si doslova s divákem hraje a prodlužuje napětí minimálně do poloviny seriálu, kdy teprve nastíní o co jde? A pak začínají ty pravý jatka, které se musejí líbit každému milovníkovi hororového žánru a které rozmotávají události řečené v prvních třech nebo čtyřech dílech. Celou dobu jsem byl nadmíru spokojen a musím říct, že když bude Mike Flanagan v tomto tažení dále pokračovat, tak se má Stephen King vážně čeho obávat a je možné pokud jsem to dobře pochopil, že si tvůrci nechali tak trochu pootevřené vrátka pro další sérii na kterou se určitě kouknu. Prozatím dávám něco přes 80%. ()
Jako jasně, existují mnohem akčnější a nebo hororvější seriály, než je tenhle, ale žádný jiný z těch seriálů, vám při sledování nedá něco, na co budete vzpomínat ještě několik týdnů po zhlédnutí. Byť je tedy pravda, že u prvních třech dílů, sou momenty kdy sem měl málem bláto na hřišti. On seriál od začátku, pomalu buduje zdařilou a nepříjemmnou atmosféru a s každým dalším dílem, stupňuje napětí, následně to v posledním dílle vše exploduje a je to regulérní očistec. Ale to hlavní co má seriál, to co z něho činí něco vyjímečného, sou ty dialogy a ti herci, kteří hrají postavy které sou uvěřitelné. Pokuď bych si měl z těch všech postav, vybrat dvě které sou fakt jakože silné a nezapomenutlné, tak to bude Erin Greene a Riley Flynn. A budou to právě dvě jejich dvě ikonické debaty, které sou fakt silné, ta první je o smrti a ta druhá, kdy Riley vypráví příběh Erin. Tenhle seriál, má silnou náboženskou stránku, ale neni to o žádné oslavě či vychvalování, je to spíš o ztrátě, o odcizení, o tom že člověk by měl mít víru a měl by mít boha, ale neměl se tomu naplno odevzdávat, protože pokuď to udělá příjde o všechno a pak se to snaží rychle dohnat, ale to už pak moc pozdě. A také je to o tom, jak se naboženství dá velice jednoduše zneužít a udělat se z náboženství a z víry zbraň, kdy jste schopni poštvat lidi navzájem proti sobě, lidi které znáte celý život a nebo rozeštvat rodinu. A otec Paul, pak ve druhé (asi) epizodě říká, že Bibli, Korán, Hebrejskou bibli a podobné svaté knihy a písma, si pak různí králové, císaři, vůdci přizpůsobily k obrazu svému a poštvou jedny nábožensky založené lidi proti druhým, s tím že tohle je jejich přece Svatá válka. Takže né.....žádná oslavování křestaňství či jiného náboženství, seriál v tomhle směru spíše nastavuje zrcadlo. Ale neni to jen o náboženství, tenhle seriál je také o odpuštění, o vyrovnání, o nalezení klidu v duši. Né tenhle seriál neni horor, ale je to sakra dobrý seriál o statečnosti, o lidskosti a odvaze čelit nevyhnutelné smrti. PS: To že vás celým seriálem, provádí hudba Neila Diamonda, je fakt už jen tou třešničkou která dokresluje, tuhle dokonalost. ()
Falnagan je rozhodně dobrý režisér a v rámci hororového žánru v současné době jeden z nejlepších. Půlnoční mše má svou atmosféru a minimálně první díl mě upoutal, přestože se vše pouze rozjíždí. Bohužel ve chvíli, kdy se začne rozkrývat příběh a jeho budoucí události, začal se můj zájem vytrácet, nastoupila nuda a zvláštní rozuzlení, které mělo být vrcholem, mě nechalo úplně chladným. Nový Haunting se bohužel nekoná. ()
Všichni kritici, kteří tomuhle házeli plné pětky a po vydání měl Midnight Mass skoro 92% (!!!!!!!) - vyližte si zadek. U čtvrtého dílu vypínám, absolutně nemám zájem sledovat 7 hodin blábolů, nad kterými se někteří uživatelé radostně povznášejí a cítí se, jak kdyby spolkli veškerou moudrost světa a jak kdyby svou pětkou udělali díru do světa. Flanagan si vzal moc velké sousto a snaží se být až hodně tajemný a budovat si záhadnou vesničku na ostrově, jenže co z toho, když je divák za půlkou a vlastně by v jedné větě nebyl schopen popsat "o čem že vlastně seriál je". Přehypovaná artově laděná prapodivnost, která nemá drajv, tempo, atmosféru a vlastně nemá nic, proč bych chtěl seriál dosledovat. Ruku na srdce, jestli někoho opravdu baví sedm hodin sedět na zadku, čumět do blba a poslouchat neustálé žvanění postav aniž by se stalo cokoliv zajímavého, tak je něco špatně. A teď všichni do mě. ()
Minisérie Midnight Mass není nic pro netrpělivého diváka. Režisér Mike Flanagan totiž vsadil na pomalé budování atmosféry a charakterů, na což umně narouboval fascinující symbiózu upírského mýtu a fanatické náboženské víry. Toto nezvyklé uchopení nezvyklé látky mně osobně velmi sedlo, pročež jsem si tuto delikátní atmosférickou záležitost s jen několika scenáristickými zádrhely vážně moc užil. Pokud tedy hledáte pro změnu něco, co má pomalé tempo a precizní práci s postavami, minisérie Midnight Mass je přesně tím pravým. Skvělá práce! (Netflix) „Bless me father for I’m going to sin.” ()
Co si budeme povídat, první tři díly jsou nuda. Seriál se z počátku vleče a než se dočkáme něčeho tajemného a hororového, jsme skoro v půlce. Náboženství, jenž přeroste v doktrínu, je děs běs. V pomalém tempu s depresivní náladou, svírající obyvatele pobřežní vísky, se odvíjí drama, které vyústí v až biblický konec. Porozumět rétorice příběhu, který se hodně opírá o kostel, nemusí být snadné. Tomu se přizpůsobil i děj, který je plný dialogů, kdy přítomný hororový prvek začne fungovat dost pozdě. Celé to drží hlavně obsazení. Nicméně po příběhové stránce je to postupně dost rozjetá zábava, která končí vcelku hororově. Finále jako takový paradox, kdy se z ostrova dostává novodobý Adam a Eva, kteří sice mohou znamenat naději pro ostrov a přežití, zároveň v sobě ale mohou nosit vir, co všechno zničí, bylo asi to uplně nejlepší. - "The more that we know, the less we bend." ()
Jak už je u seriálového Flanagana zvykem, je tu opět sázka na hutné rodinné drama, která dokonale vyšla. A nejen to. Už tak složité a pochroumané vztahy jsou umocněny uzavřenou ostrovní komunitou, kde je Bůh až na prvním místě. To vše je zabaleno do úžasných dialogů plných úvah o tíhách života a víře, přičemž žádná z postav ani na moment nesklouzne k lacinému filosofování. Vlastně jsem ten nadpřirozený resp. hororový prvek ani nepotřeboval a upřímně řečeno když se naplno projevil, byl jsem trošku v rozpacích, ačkoliv chápu, co chtěl Flanagan onou metafourou říci. Nicméně finále mě z mírného rozladění vyvedlo a s očima navrch hlavy jsem ho sledoval až do nejposlednějšího momentu. Herecky vedle Flanaganovy erbovní herečky Kate Siegel zářili především Hamish Linklater v roli kněze a Samantha Sloyan jako místní fanatička, což byla sice poněkud archetypální postava, ale herečka si na ní zgustla. 90% ()
Flanagan točí s hravosťou. Jeho témy sú iné, hoci majú základ v tradičných hororových konceptoch. Midnight Mass v mnohom pripomína Kingové Prekliate Salemu. A niekoľko krát dáva Flanagan tomuto dielu osobitú poctu. Pričom si to ale ide svojou cestou. Atmosférické, romantické, dojemné. To všetko tam je. A aj niekoľko nepríjemných scén. Súboj archetypov. Nič viac a nič menej. Ale s tým, že ten súboj nie je prvoplánový. Hoci postavy sa také zdať môžu. Uvažovanie nad Bohom, smrteľnosťou, vierou... To dielo má viac významov. Viac rovín a viac emócií. než by sa od takého žánru dalo čakať. Hamish Linklater v životnej úlohe. Ale v zásade mi tam herecky nikto nevadil. K tomuto sa raz vrátim. Určite. Inak sa jedná o veľmi svieži zárez v rámci témy vampirizmu s tým, že si z klasiky berie to najlepšie. ()
Oceňujem pokus o iný prístup v rámci jedného z najklasickejších filmových námetov. A zároveň oceňujem, že nikto za celú dobu TO slovo ani raz nevyslovil. Avšak je tu priveľa ALE. Nepáčilo sa mi extrémne pomalé vývojové tempo. Nepáčilo sa mi, že než som sa dopracoval k zásadným udalostiam, tak som musel spoznať takmer všetkých obyvateľov ostrova. Nepáčilo sa mi, že obyčajní obyvatelia zapadákova medzi sebou občas viedli tak strašne filozofické dialógy, že by sa za nich nemuseli hanbiť mnohé diplomové práce. Nepáčilo sa mi záverečné rozuzlenie, ktoré vôbec neospravedlnilo tú celú náročnú cestu k nemu. Ak máte chuť na kritiku slepej/pokrivenej viery, tak ste na správnom mieste. Ak máte chuť špekulovať nad každou vyslovenou vetou a dávať jej x významov, tak ste na správnom mieste. Inak zažijete nasledujúci vývoj: 3 časti si hovoríte, že to načrtnuté tajomno určite bude stáť za to. Od 4. časti si hovoríte, že už je to konečne tu. Na konci 7. časti si poviete, že všetky nádeje boli strašne bláhové. ()
Líbí se mi jak Flanagan umí být originální a ani tady nezklamal. Některé dialogy/monology jsou vybroušená zamyšlení, které mě bavilo poslouchat. Jindy ale zase moc tlačí na pilu s emocionálními výlevy, které je utrpení dokoukat. Obecně se mi moc líbí zapracování náboženských textů do klasických hororových klišé - ostatně je otázka nakolik byly tyhle pradávné příběhy Biblí inspirovány - ať už vědomě či nevědomě. Ale zároveň je scénář silný právě v tom, ukázat, že texty v Bibli a nejspíš i dalších náboženských textech se dají neskutečně ohýbat a naroubovat prakticky na cokoli. Potud tleskám, jde o můj nejzásadnější problém se všemi náboženstvími - přináší tolik dobra, kolik je dobra v člověku, který ty texty interpretuje... Přes ta pozitivní slova mě tahle série nebavila. Často si říkám, že chápu, proč mnoho scénáristů/režisérů dnes volí raději televizní sérii, než film - víc prostoru na prokreslení postav a tím pádem dramatičtější katarze... tohle je ale krásný příklad, že méně je někdy více... Myslím, si, že by tomu daleko více slušel tak dvouhodinový film... protože jsem se minimálně půlku seriálu bavil. Flanaganovi ale stále fandím! Je málo tak originálních a snaživých hororových tvůrců. ()
K tomuto seriálu bych se asi nedostal, protože při výběru toho, nač se podívám, dám pořád ještě hodně na hodnocení na csfd. Nicméně nadešel čas s tím skončit, protože zde začínají stále více převažovat hodnocení od generace "nemocných spěchem", která mi při konzumaci (ano konzumaci, nikoli prožití) věcí pro mne zázračných připomíná něžně se krmícího a chlemtajícího xxx(byl by spoiler) ve scéně s řezáním křídel. Nevím, zda chtěl jít Flanagan až tak do hloubky, ale některé scény v minisérii lze pojímat i jako sakra silnou alegorii na současnost (křídla rádi obětujeme za... za co vlastně?). Z toho pochvalného, co jiná hodnocení nezdůrazňují, bych vypíchnul (pro mne) fantastický soundtrack (lze stáhnout z youtube) se třemi vrcholy - 1)Riley v na konci pátého dílu opouští kostel 2)postupně se rozrůstající shromáždění osadníků míří na vigilii 3)(samozřejmě) úplný závěr. Musím přiznat, že závěr mě totálně sejmul a jeho opakovačka na druhý den skoro stejně. Před pár lety jsem v blogu na idnes napsal článek o nejlepších seriálových závěrech (https://jaroslavholy.blog.idnes.cz/blog.aspx?c=753998) a řekl bych, že se místa na bedně zachvívají v základech (závěr u "Six feet under" by asi odolal, ale druhé místo "Černobyl" je ohroženo). Oceňuji i citlivé zakomponování povinných prvků každého filmového díla, kdy povinný odkaz na gaye nebo trans téměř nepostřehnete, dominantní role femi-genderu kolem vás spíše prolétne, islám se krásně sveze s rozpravou o víře a křesťanství jako takovém a s povinným vozíčkářem se Flanagan vypořádal ještě lépe. ()
Pozerám len tretiu časť a mám pocit, že som ich videl aspoň 20. Prostredie je pekné, spočiatku aj slabý náznak atmosféry, ale napätie stále žiadne, akcia nulová a jediný horor, aké je to pomalé! Popravde som už celkom unavený. Postavy chodia do kostola, počúvajú kázanie farára, potom debatujú pred kostolom a cestou domov z kostola. Žeby seriál sponzoroval Vatikán? Pane bože, je to ubíjajúce. ()
Ten seriálový prostor, který svádí k tomu, aby byl vyplňován vatou, je prokletí dnešní doby. Kde kdo by mohl namítat, že z pohledu retrospektivy se pozvolný rozjezd jeví jako záměr k pozdější gradaci, ale k čemu je to dobré, když se riskuje, že se divák neprokouše ani přes úvodní epizodu? ()
Cca za 4-4,5 ale tu pátou tam s klidným svědomím dokopnu, čistě jenom kvůli místním lulinům co to absolutně nepochopili protože díky díky tunelovému vidění si myslí, že rozumí (naprosto formální a vlastně debilní) škatulce horor, ale přitom se absolutně nedokážou dostat hlouběji do vrstevnatějšího filmového (tady potažmo televizního/seriálového) díla jako takového... Je to něco jako ty děcka (nebo dementní odrosti) co mají plnou hubu (např.) metalu (jako jakési ideové, vyhraňující formy audio tvorby) ale v zásadě nerozumí hudbě a jejímu potenciálu. ()
Úplně chápu, že tvorbě Flanagana nemusí každý přijít na chuť. Já jsem si ale cestičku k pochopení jeho filmů našel a nutno podotknout, že moc lepších autorů bych v dnešním Hollywoodu nenašel. Půnoční mše může leckoho odradit svou náboženskou tématikou, ale po prvních pár pomalejších dílech se rozjede výborná dialogová podívaná. Flanagan se v tomto pohybuje jako ryba ve vodě, jeho scénáři se nedá moc co vytýkat. Kromě toho jsem se opět dočkal široké škály postav, kde si každý najde svého vyvoleného, jemuž fandí až do konce (u mě asi Riley...na druhou stranu charakter Bev mě dokázal přivádět k nekontrolovanému šílenství). Závěrečné tři epizody to za mě vytáhly hodně vzhůru. Nebylo jednoduše nouze o drtivé momenty či překvapivé scény, z tohoto hlediska to dopadlo na jedničku. Uvidíme, co přinesou jeho další projekty. Dost se těším. Půlnoční mše si odnáší 8/10 ()
Flanagan akoby Kingovi z pera vypadol. Excelentná teologická rozprava plná dialógov, ktoré vo mne zanechali silný a trvalý dojem. ()
Omšu mám za sebou a myslím, že Flanagan do toho čierneho trafil, avšak nemyslím, že to osloví každého. Mne to sadlo veľmi, malo to síce pomalšie tempo, ktoré nie je vždy pre mňa, ale v tomto prípade mi vyhovovalo. Pri všetkých postavách sa Flanagan vyhral a dokázal mi ich predať a atmosféru to malo ako vínko. 9,5/10 ()
Je to uplne bozi, doslova. Cekal jsem bckovou kravinu a ona je to bckova bomba. Spoiler alert - Jeden z nejlepe zfilmovanych upiru. 9/10 ()
Všude na všech internetech na mě vyskakocalo, jak je to dobrý a já se nechala zlákat. Až když jsem sem psala komentář k prvnímu dílu, koukla jsem na tvůrce seriálu. A...ano, na Hounting jsem se chtěla podívat už delší dobu. Ale než přečtu předlohu, byť jsem pochopila, že tam je to hodně rozdílné od knihy. Přečteno sice už mám, ale vyhrálo jako první tohle. Midnigt Mass. Vždyť už jsem viděla první díl. ***** A musím říct, že to bylo dokonalý. Jsem ateista, takže jsem všechny ty věci z bible musela věřit. Tedy, problém mi to nedělalo. Vzhledem ke vztahu tvůrce samotného k víře. A tady možná nastane problém. Že třeba někdo tenhle seriál špatně pochopí. (Navíc vzhedem k tomu, kdo na konci hodí zapalovač, kdo viděl, ví, co myslím, nechci psát spoilery, možná dost lidí napadnou i ujetý konspirační teorie.) To není o tom, jak je víra špatná. Protože mezi vírou (v cokoliv nebo jakékoliv boha) a fanatické vírou (diskuse ve škole o rozdílu v rozdávání koránu a bible studentům byla nezapomenutelná) je hodně velký rozdíl. A jak jde děj dál a divák se dozvídá, kdo je ten novej duchovní, co dělá, to pro mě bylo dost na hlavu, ale když vyjde najevo, proč to dělá, vážně mi ho bylo líto. Jeho úmysly byly pochopitelné. Nepochopila jsem jinou věc. Jak si mohl myslet, že (spoiler dosáhne toho, co původne chtěl a ničeho vedlejšího), když ví, jaká je ta stará důra. ***** Nesouhlasím s názorem, že by stačilo pět dílů. Tenhle seriál (tedy minisérie, protože konec je skutečný konec) je velkou měrou postaven na dialozích. První díly měly budovat atmosféru a já si ke všem postavám vytvořila vztah. A jelikož jsem tak úplně nepochopila, kdo je hlavní postava, asi záměr, ano, ten jeden díl jsem koukala jako tele, co se stalo. (V tom snu jsem na lodi...) A ten díl, kde se rozebíralo téma smrti, byl pro mě asi nejsilnější, vzhledem ke konci, kterej byl vážně dojemnej. A tam, teprve tam to úplně dojde. Žádná minuta nebyla zbytečná. Každej rozhovor, každé slovo vedlo k tomu, co se stalo na konci. Co postavy udělaly a proč to udělaly. Za mě skvělý a doporučuji :) ()
Zase jinej Flanagan a zase jak jinak než naprosto skvělej! Na povrchu opět v zásadě klasickej, 26x viděnej námět, ovšem pojatej - jak je u tohodle člověka zvykem - úplně jinak, ne úplně předvídatelně, vrstevnatě, sotva hororově a se zajímavýma filosofickýma přesahama, kde jsem dostal tu doopravdy nejkrásnější definici Boha, jakou jsem kdy slyšel! A kdybych se s ní vlastně úplně a takřka doslova neztotožňoval, tak za Boha označím pana Flanagana. Aspirant na seriál roku. ()
Reklama