Réžia:
Pierre MonnardKamera:
Darran BraggHudba:
Matteo PagamiciHrajú:
Luna Mwezi, Sarah Spale, Jerry Hoffmann, Caspar Kaeser, Anouk Petri, Esther Gemsch, Thomas U. Hostettler, Jürg Plüss, Michael Schertenleib, Kamil Krejčí (viac)Obsahy(1)
Na jaře roku 1995 úřady uzavřely curyšský park Platzspitz v centru města. “Park jehel” byl po celá léta mekkou narkomanů, kteří zde směli svobodně užívat drogy a obchodovat s nimi. Jedenáctiletá Mia a její matka Sandrine, která je závislá na heroinu, se stěhují do poklidného městečka. Nový domov však pro Miu není zrovna rájem na zemi, protože její silně závislá matka se nedokáže o svou dceru postarat. Mia tak nachází útočiště ve svém fantazijním světě. Má imaginárního kamaráda, s nímž mluví, když je osamělá. Zároveň tráví čas ve skupině dětí, které jsou v podobně obtížné životní situaci a stávají se pro ni jakousi náhradní rodinou. Dívka postupně nachází sílu vzbouřit se proti své neschopné matce. (Cinemax)
(viac)Videá (2)
Recenzie (19)
Filmová výzva číslo dvě v karanténě - průzkum světové kinematografie, Švýcarsko. Zatím nejlepší snímek, který jsem měl možnost v rámci virtuálního Das Filmfestu. Neměl jsem tušení o curyšském parku jehel. Nedovedu si představit, kolik dětí kvůli tomu přišlo o rodiče, o klidný život, o obyčejné dětství a dospívání. Tento snímek věrohodně zobrazuje osud jednoho takového dítěte, konkrétně sympatické dívky Mii. Líbí se mi, že film netlačí na pilu a i když divákovi trhá srdce, čeho je svědkem, je mu to postupně dávkováno, nejedná se o naturalistickou stominutovou sekvenci. Film zdobí výkony hlavních dvou hereček a za nejsilnější scénu považuji tu se stíracími losy. Vynikající filmový zážitek. ()
Aká matka, taká dcéra... Film mal skvelý potenciál, dokonca podložený reálnymi okolnosťami Platzspitzu, o ktorom som doteraz ani len netušil. Chápem, že Mia bola až príliš upätá na svoju matku, ale aby ju chránila a zastávala sa jej aj po toľkých sklamaniach, to som akosi nechápal. Obzvlášť, keď ten jej otec vyzeral vcelku solídne. Sandrine sa mi totálne hnusila! Taká feťka si vôbec nezaslúžila dieťa ako je Mia. Tá bola úplne bezbranná, ale prekvapilo ma, že aj keď videla ako mamu ničia drogy, tak sama neváhala kadečo vyskúšať, aj keď skôr kvôli tomu, aby zapadla. Film bol drsný a zároveň smutný. Ale myslím, že tento príbeh mal rozhodne na viac ako bolo odprezentované. ()
Nič iné, len absolútna depresia, ktorá doznieva ešte dlho po filme. Možno aj preto nehodnotím tento film vysoko, hoci by si to zaslúžil, najmä kvôli hereckým výkonom. Mám však na konci pocit, že film nebol originálny (chýbalo mi nejaké riešenie zo strany spoločnosti alebo nádej, že deti takto vyrastať nemajú), aj keď založený na realite parku v 90-tych rokoch, o ktorom som doteraz nepočula. Predstaviteľka Mie zahviezdila. Zaujímavé poňatie imaginárneho kamaráta. ()
Veľmi vydarený film, v ktorom tá jeho komunita je mi dobre známa a preto môžem usúdiť, že je aj veľmi realistický. O to sa hlavne pričinili herci dvoch hlavných postáv, ktoré to celé hrajú jak švajčiarske hodinky. To dievča je fakt skvelé, ale ani jej mama za ňou nezaostáva. Zaujímavý je tiež jej neexistujúci, imaginárny kamarát, ktorý zosobňuje jej "ja" a ktorý jej akoby nahrádzal blízku osobu, ktorú chudák dievča tak potrebuje ale nikdy ju nemá po ruke. Ak by sa záver o čosi pritvrdil, išiel by som určite k piatim. ()
„Ty jsi to nejlepší, co na tomhle světě je. Já skončím. Přísahám, zlato. Slibuju!“ Poté, co skončil tolerovaný parčík pro feťáky, mohl to být pro matku s dcerou nový, nadějný začátek. Navíc s finanční podporou státu. Ale to by se nesměla ozvat minulost. Pak už je totiž jedno, kolikrát matka slíbí, že s fetováním sekne, dny na ledničce se stále vracejí k číslici nula…Dítě z Parku jehel neoslní originalitou, podobnou šablonu už člověk viděl i jinde. To mu však nutně neubírá na kvalitě. Hlavní dětská hrdinka s imaginárním hudebním kamarádem a nekompromisním společenským stigmatem je docela sympaťačka a člověk doufá i za ni, že se matka (která není ani tak na baterky jako spíš úplně na hovno) konečně vzpamatuje (ti cyničtější si mohou přát opak, aby dcera raději skončila u otce, jenž se na rozdíl od své ex vzpamatoval). Avšak existuje pro Miu nějaká naděje? Za docela velkou kaňku považuju až podezřele laxní přístup švýcarských úřadů (neznám jejich někdejší legislativu, ale přišlo mi to dost divné), jinak ale hodnotím slabšími, přesto ještě 4*. ()
Galéria (18)
Zaujímavosti (1)
- Filmovanie snímky prebiehalo na autentických miestach vo švajčiarskom Zürichu. (MikaelSVK)
Reklama