Réžia:
Ron HowardScenár:
Vanessa TaylorKamera:
Maryse AlbertiHrajú:
Amy Adams, Glenn Close, Gabriel Basso, Haley Bennett, Freida Pinto, Owen Asztalos, Sunny Mabrey, Bo Hopkins, Lucy Capri, William Mark McCullough (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Student práv z Yalu se vrací do rodného města v Appalačském pohoří, vzpomíná na minulost svojí rodiny a přemýšlí o vlastní budoucnosti. (Netflix)
Videá (1)
Recenzie (154)
Oskarové klání se blíží a tak Ron Howard, přináší své želízko do ohně. Přináší skutečný příběh ne zrovna sympatické vidlácké rodinky, kde se i přes nepřízeň osudu, podaří nejmladšímu členovi se z ní vymanit a stát se úspěšným. I přes silné sociální téma absolutně disfunkční rodiny s feťáckou matkou, natočil film Ron Howard poměrně odlehčeně, přestože nechybí řada hysterických scén. A právě v tom je hlavní problém filmu. Ústřední ženské herecké duo, se neustále předhání, kdo předvede hlasitější herecký výkon a je to tak přepálené, až to může chvílemi působit nejen otravně ale i směšně. Jako celek mi to nepřišlo úplně špatné, ale přeci jen jsem Ronovi v tomhle tématu docela věřil. Bohužel další pecku jakou byli Rivalové, nepřináší. ()
║Rozpočet $-miliónov║ Ron Howard a jeho sonda do života spodnej vrstvy amerického sna. Howard jednoznačne ešte má čo ponúknuť, herecky sa má o koho oprieť. Amy Adams a Glenn Close ovládnu svoje postavy, ako človek by ich obišiel na ulici asi riadnym oblukom, fakt podarená rodinka, odkazujúca na reálne osoby. Ten mladý chalan sa môže aj zblázniť aby im ulahodil. Slušná porcia nehostinného rodinného dramatu. /90%/ ()
Ke zhlédnutí Americké elegie mě nalákalo zejména herecké obsazení a rozporuplná kritika (nominace na Oscara a Zlatou malinu zároveň pro Glenn Close je hodně velký bizár). Mé oblíbenkyně - Amy Adams a Glenn Close - mě nezklamaly a podaly velmi přesvědčivé a civilní výkony, tak jako Gabriel Basso/Owen Asztalos v roli "Džejdího". Příběhově jsem měl z filmu poněkud smíšené pocity - na jednu stranu obsahuje silné momenty (pohřeb dědy či "kalkulačková konfrontace"), na druhou stranu jsem měl však pocit, že se dal námět ze (skutečného) života jedné dysfunkční rodiny zažívající místo amerického snu spíše americkou noční můru uchopit působivějším způsobem. Chvílemi bylo navíc hodně těžké sympatizovat s jakoukoli postavou. Musím však pochválit výtečnou hudbu dua Fleming-Zimmer s výrazným lokálním koloritem. Lepší tři hvězdičky! ()
knížku už mám nějaký pátek v knihovně a i když sem se k ní ještě nedostal,počítám,že oproti filmu bude trochu jiná.Minimálně proto,že podle toho co jsem o ní slyšel (a proč sem si jí koupil) se krom autobiografické části,snaží uvádět do širších souvislostí to,proč se Amerika v posledních desetiletích dostala od země neomezených možností do solidních sraček a nakonec si byla - mimo jiné - schopna zvolit někoho jako Trump.Film touhle cestou nejde a zaměřuje se primárně na tu autobiografickou část a příběh jedné ne úplně normální rodiny.Příběh plný deprese,zmaru a beznaděje,který je ale i tak nakonec schopný předat i pozitivní poselství.Osobně si myslím,že to mohlo být ještě o něco drsnější,protože jak už tu padlo v jednom komentáři,Howardovo dílo (jak už bývá jeho dobrým zvykem) je i přes všechny ty negativní věci co se v něm dějí hodně user friendly a to i ve chvílích kdy vyvolává negativní emoce.A že jich vyvolává hodně hlavně ve spojení s postavou matky.Tu fantasticky vystřihla Amy Adams a ačkoliv sem nikdy nepochyboval o tom,že je dobrá herečka,tady zatím ukázala ze svého rejstříku nejvíc.Smůlu má trošku v tom,že krom ní je tu ještě Glenn Close,která je ještě o fous lepší a když je na scéně,komplet si ji krade pro sebe...80% ale tu pátou hvězdu přidám čistě proto,že nejen že Vidllácká elegie splnila to co jsem od ní čekal,ale primárně proto že si myslím,že si nezaslouží tolik nízkých hodnocení a v letošním filmové suchu se jedná o jeden z nejlepších filmů. ()
Galéria (11)
Zaujímavosti (10)
- Amy Adams a Glenn Close mají dohromady 14 nominací na Oscara, které se jim však ani jednou nepodařilo proměnit ve výhru. (oli009)
- Zfilmováno podle autobiografie J. D. Vance. V roce 2016, kdy kniha byla vydána, se v USA stala bestsellerem. (Jolinar)
Hnusný film. Na ránu všichni. Glenn Close plešouna urve, i Amy Adams jede ve své odporné roli bomby, minimálně nominace jí nemine, celkově je však film podivný. Někomu se líbit bude, jinému ne. Příběh je notoricky známý, pointa zřejmá, režie? No nevím. Howard natočil lepší filmy. Ale chápu, sociální drama si chce natočit každý. Na mě z tohoto soudku zpravidla více zapůsobí filmy malorozpočtové, nezávislé (například Precious z roku 2009 mě solidně rozložil. Dovolím si doporučit, je jen pro silné nervy..). Ono tomuto filmu nelze zas až tak moc vytknout, herci jdou na dřeň, je natočen podle skutečných událostí, má sdělení zejména pro diváky z obdobných poměrů, ale, ale, ale. Ale třeba: nerozumím bezmezné lásce vůči matce, která je příšerná ve všech scénách, vzpomínkách, naprostá absence jakékoli byť minimální laskavosti například v dětství, nulová ohleduplnost, snaha dětem vytvořit domov. Rány, nadávky, křik, podrazy, shazování, střídání chlapů, stěhování, jehla v žíle, léky, hulvátské chování a pořád dokola. Psychologové tvrdí, že dítě svoji matku miluje, ať je jakákoli. Tomu rozumím. Pokud je už ale člověk dospělý, jasný názor, pramenící z četných zkušeností má. Tvrzení dospělého syna, že jeho matka je: "ten nejhodnější člověk na světě. Za to, že bere, může tahle nemocnice, kde pracovala a proto brát začala a blá,blá,blá." -úsměvné. Taky že za to můžou prarodiče, ona byla ve škole ta nejchytřejší atd., atd. . Mno. Zas tak chytrá nebyla, když si nechala udělat dvě děti, o které se nebyla schopná starat, které neměly otce, zázemí, žily ve strachu. Které mlátila a imrvere jim nadávala do všeho, co jí na jazyk přišlo, konflikt vyvolala vždy a všude, vdávala se nahodile, spratek šílený. Že za to můžou drogy? Ano. Správně. Ale pokud vyrůstám v tomhle, nebudu tvrdit, že je moje maminka ten nejhodnější člověk na světě, přičemž je to vyfetovaná, arogantní, nesvéprávná, bezohledná pizda, se kterou jsou jen a jen problémy. Každá lucidní rodina feťáka odřízne. Buď si pomůže sám, nebo ne. Protože buď chce, nebo ne. Nic víc, nic míň. Jiná pomoc není. Rodiče narkomanů by mohli vykládat. Příšerná věc. Nemusíme chodit daleko. Můžeme se porozhlédnout po svém okolí a všimnout si poměrně dosti lidí, kteří pocházejí z různých podmínek, rodiče lítali v kde čem, oporou nebyli, naopak své potomky stahovali do bahna. Zvolení si samostatné cesty nemusí nutně znamenat názorovou rozepři, či nějakou blbinu. Může znamenat život v děsných podmínkách, který už člověk nechce mít na očích, nechce si to připomínat, chce mít klid. Howardova bajka na téma Rodina především by rychle narazila. Mladý, pokud má rozum a koule, se od rodiny alkoholiků, asociálů, feťáků, násilníků, neschopných primitivů nebo sebestředných ztroskotanců definitivně odpoutá a maká na sobě, jak se dá. Drápe se nahoru sám, je to těžké a ano, nemáme tady vysoké školy, za které musíme platit, je to rozdíl, čili brigády, pomoc od jiných ochotných rodin, přátel, prostě dřina. Chci tím říct, že ve vztahu k takovým rodičům mladému nezbude nic jiného, než je odříznout a zařídit se sám. Jsou to zpravidla lidé, kteří o svých předcích nemluví, nevyhledávají je, nepředstavují je svým dětem a mají k tomu pádný důvod. Zažité klišé, že rodina je základ takového člověka zraňuje a vyboxovat si své místo na slunci má o to ještě těžší. Někdy to totiž s rodinou opravdu nejde a nezbývá než zabrat, zamakat a přežít. Naštěstí zázemí se dá vybudovat i svépomocí. Že je maminka ten nejdůležitější člověk na světě totiž platí jen ve vztazích funkčních. Bohužel stejně tak platí, že ne každému je dáno. A malé dítě je to poslední, které by za to mohlo. () (menej) (viac)