Réžia:
Barbet SchroederKamera:
Rodrigo LalindeHudba:
Jorge ArriagadaHrajú:
Germán Jaramillo, Anderson Ballesteros, Barbet Schroeder, Juan David Restrepo, Jaime Osorio GómezObsahy(1)
Drama Strážný anděl vrahů se odehrává v dnešní Kolumbii. Stárnoucí spisovatel Fernando po dlouhé době přijíždí do svého rodného města. Záhy však zjišťuje, že se místa, v nichž prožil mládí, za dobu jeho nepřítomnosti proměnila v džungli. Vládne v ní strach a teror drogových mafií, která ovládla nejen kontrolu nad svým územím, ale i nad většinou mladých chlapců, pocházejících z nejchudších vrstev obyvatelstva. Ti vinou bídy, nevzdělanosti a všeobecného chaosu, který městu vládne, v naivní touze po dobrodružství a snadném zbohatnutí houfně nasedají do ďábelského kolotoče, který je cestou plnou násilí, prostituce a drog rychle unáší k jedinému smutnému konci. Fernando se záhy seznámí se s mladíkem Alexisem, který pekelnou cestu už bohužel nastoupil a živí se jako prostitut a nájemný vrah. Fernando se všemožně snaží odvrátit Alexise z osudové cesty, zdá se však, že boj o chlapcovu duši je už předem prohraný. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (16)
Možná, že toto hodnocení a komentář budou vůči filmu sprosté, ale já to prostě vidím takhle. Film si sebou nese vážné poselství. Nese poselství všem, aby viděli jak to dnes vypadá v Kolumbii. Při narození přijde ke kolébce po sudičkách ještě zbrojíř a dá dítěti do rukou pistoli. Jenže toto poselství se naprosto míjí účinkem díky neskutečně tupému zpracování. Když začnu scénářem, tak mi bylo po půl hodině jasné, jak to dopadne. Režisérovo zpracování je na facku. Tolik NUDY v jednom filmu jsem už dlouho nezažil. Film je bez jakéhokoliv emočního náboje. Každá scéna mě nechala naprosto chladným. Jak ty úsměvné (vyhození hi-fi věže z okna), tak i ty ne zrovna úsměvné (jedna mrtvola vedle druhé). Připadal jsem si, jako by mě někdo posadil před televizi a nechal mě sledovat sled obrázků a zakázal mi přitom, abych se pousmál, zatnul zuby nebo pěst. Nechápu kam tímto režisér mířil. Častěji jsem sledoval hodinky než film. Po dvou vteřinách mě praštil do očí obraz filmu. Toto snesu ve TV filmech, které vysílá ČT v neděli večer. Použití digitální kamery přidává většině filmů na auteticitě, ale tady film sráží k zemi ještě víc. Když už tedy takhle, tak proč se film nenesl v dokumentárním stylu. Proč se za každou cenu snaží o filmovou nestrannost. Ty rádoby cool natočené přestřelky mi jenom nechutně zvedly žluč. Tento film je dost těžce o tom, jak se k němu divák postaví. Jedni jej mohou vnímat jako "něco jiného". Rozhodně netvrdím, že je film špatný, ale pro takovýto vypravěčský styl já prostě nemám pochopení. ()
Čirá intelektuálština s ambicí zaujmout na pár festivalech, ale normálnímu divákovi nabízí hlavně nudu. O životě v současné Kolumbii se něco dozvíme jen mimochodem a co je tu jinak? Postarší homosexuální spisovatel se zamiluje do mladého chlapce, pořád trousí nějaká moudra, když někoho naštve, chlapec dotyčného zastřelí... pak někdo zastřelí chlapce, chvíli bloumá sám, pak sbalí jiného, pak přijde nejotřepanější možné odhalení, ale zase se nic neděje. Boží mlýny sice melou, ale moc ke koukání to tedy není. ()
Zrovna dneska jsme se bavili, jak by se dalo jet do Kolumbie, a já si pustím tohle. A ačkoliv mi něco říká, že ona kolumbijská intelektuální variace průměrného let's-playe GTA není dokumentárním pohledem do prostředí post-escobarského Medellínu, tudíž lze dokonce i doufat, že už to tam tak divokým nebude, ale primárně životním svědectvím spisovatele- Luis Fernando Vallejo Rendón - který pokud nezachytil pozitivistická fakta, tak hmatatelný chaos jeho pohnuté doby zcela určitě. Knížní předlohu La virgen de los sicarios jsem sice neměl možnost přečíst celou, ale po shlédnutí mě začala lákat o to víc. Třeba bych se více vžil do nostalgie stárnoucího spisovatele Fernanda, třeba by mě zdánlivě nahodilá úmrtí ve filmech dávala větší smysl a třeba bych si užíval sympatické prostředí homosexuálního společenství v Kolumbii. Životní filosofie Fernanda, coby (snad) alter-ega původního autora, je krutě povznášející, hlášky o tom, jak čeká na smrt, přesvědčování staré paní, že vrahové utekli támhle; nebo to, jak záleží, pokud má rád ženy - má rád ty, které mají malé bratříčky. Neskutečně silný je ovšem vztah sicariů ke křesťanské víře, respektive k titulní Panně Marii. Silná úcta k Bohu skloubené s bezcitným pácháním zločinů a absurdními pověrami (svěcené kulky zapečené v chlebu, který je pokropen vodou svěcenou). Z pohledu dnešní doby je pak trochu vtipné, jak se velká studia předhání v tom, kdo více vyjde vstříc Ukrajině nebo homosexuálům jen proto, aby na to čeští dezoláti mohli nadávat; a oni tu Kolumbijci (i jiní pochopitelně) natočili takový woke film již před dvaceti lety. ()
Humus!! Mam šílenou smůlu na filmy o homosexuálech a pedofilech. Měl bych s tim něco dělat, jestli to půjde takto dál, nebudu moct celý den jíst, abych pak zvracením neztrávil zbytek dne... Fakt tragédie to co se natáčí za kolosální nesmysli. Jestli si budu moct vybrat mez tímhle a rodinými pouty, stanou se pouta můj každodenní chleba, protože sledovat starého chlapa s malým klukem v hotelu pro prostitutky a ty jejich nechutný kecy. Fakt ne to je na mě moc. Celá atmosféra, celý film všechno se tváří tolik uměle a "vytvořeně" až to celé přechází v čistou prázdnotu děje i pochopitelnosti. ()
Nesouhlasím s názory typu humus, nechutná zvrhlost (přijde mi opravdu hodně omezené odsuzovat film mimo jiné na základě faktu, že je v něm otevřeně zobrazován homosexuální vztah postaršího muže a "padlého" mladíka), rádoby cool, atp... - tenhle film totiž rozhodně není "rádoby" - je naopak až příliš opravdový, třebaže opravdový vůbec nemusí být. Zobrazuje (sice většinou hodně neuměle, ale nešť) pro někoho možná jen těžko skousnutelnou realitu, která se opravdu "tam někde" děje. Bohužel ani jedna postava mi nebyla ani trochu sympatická, a proto jen chladné 3* - ale jinak tady rozhodně nejde o sympatie - realitě je jedno, jestli s ní sympatizujeme nebo ne... ()
Reklama