Réžia:
Dino RisiScenár:
Rodolfo SonegoKamera:
Leonida BarboniHudba:
Carlo SavinaHrajú:
Alberto Sordi, Lea Massari, Franco Fabrizi, Lina Volonghi, Antonio Centa, Loredana Nusciak, Daniele Vargas, Vittorio Gassman, Alessandro Blasetti (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Dnes už klasický film, který ale se svým dramatickým rázem vymykal z – do té doby – čistě komediálně laděné tvorby jak Dina Risiho, tak Alberta Sordiho. Sordi zde hraje novináře Silvia Magnozziho, jehož vysoké morální ideály narážejí na realitu jeho vlastního života i poválečné italské společnosti jako celku. Děj začíná v roce 1943, kdy se musí Silvio skrývat před německou armádou a v klíčových okamžicích nedokáže zaujmout pevný postoj ani vůči odboji, ani vůči své dívce. Později se jeho představy o profesionální cti dostávají do konfliktu s politickou praxí a sociální situací v zemi. Silvio musí volit mezi ohebným kariérismem zaručujícím vysoký životní standard a osobní etikou, přinášející ovšem společensky neatraktivní postavení. (NFA)
(viac)Zaujímavosti (8)
- Noční klub, byl ve skutečnosti noční klub Oliviero a nacházel se na Lungomare di Levante v oblasti Ronchi, poblíž Marina Di Massa. V roce 1978 jej zdevastoval požár a od té doby již nebyl znovu otevřen. (sator)
- Dům v Římě, kde bydlí Silvio (Alberto Sordi) a Elena (Lea Massari), je boční ulice Via Tor di Nona v Římě, přesně Vicolo degli Amatriciani. (sator)
- Mlýn, kde Elena (Lea Massari) ukrývá Silvia (Alberto Sordi) a který se stane jejich hnízdečkem lásky, je komplex kamenných statků z 16. století sestávající ze tří celků (starobylý mlýn, kovářská kovárna s palicí a kovářský dům), který byl v roce 2004 kompletně zrekonstruován při zachování původní vnější konstrukce. Nachází se v Località Mulino na potoce Telo v tzv. Valle dei Mulini v obci Cerano d'Intelvi (Como). (sator)
- Restaurační galeona, kam chodí Silvio Magnozzi (Sordi) na oběd, byla Galleone Santa Monica, loď používaná jako restaurace kotvící v přístavu Viareggio v Darseně. Santa Monica byla v roce 1978 zdevastována požárem a o dva roky později rozebrána. Nákladní loď z Viareggia v roce 1920 postavila společnost Cantieri Benetti v Darsena Italia s tím, že ji bude prvních 40 let používat jako nákladní bárku. Později byla přestavěna na starou galeonu pro potřeby filmu. Některé filmy stojí za připomenutí, například Frenesia dell'estate (1963), Lo chiamavano Bulldozer (1978) a další. (sator)
- Atentát, který byl letmo zmíněn, se týkal Palmiro Michele Nicola Togliattiho. Byl to italský politik a vůdce italské komunistické strany od roku 1927 až do své smrti. V roce 1930 se stal občanem Sovětského svazu a později měl město v této zemi pojmenované po něm – Tolyatti. (sator)
- Píseň „Tulipán“, která zní ve filmu, nazpívalo Trio Lescano, ženská vokální skupina zpívající v italštině od roku 1936 do roku 1950. Originál písně se jmenuje „Tulip Time“ a nazpívali ji americké Andrews Sisters s hudbou od Marie Grever. (sator)
- Herec Borante Domizlaff, který ztvárnil německého vojáka zabitého Elenou (Lea Massari) žehličkou, byl ve skutečnosti německým vojákem za druhé světové války, který sloužil v bezpečnostní službě (SD) SS až do hodnosti majora (SS-Sturmbannführer). Během německé okupace Říma se Domizlaff podílel na organizaci a provedení masakru ve Fosse Ardeatine na rozkaz podplukovníka Herberta Kapplera; byl proto jedním z obžalovaných v poválečném procesu s masakrem, který v roce 1948 skončil doživotním trestem pouze pro Kapplera (později potvrzeným ve druhé instanci a res judicata) a osvobozením jeho podřízených. (classic)
- Natáčení probíhalo částečně na jezeře Como v Lennu (Tremezzina) a mezi Liernou a Varenou. Slavná scéna plivání na auta, ačkoli je ve filmu uvedeno, že se odehrává ve Viareggiu, byla ve skutečnosti natočena 8. září 1961 na pobřežní promenádě v Ronchi, před restaurací „Oliviero“ v Marina di Massa. (classic)