Epizódy(16)
-
Chlapec, který se živil nočními můrami (E01)
-
Dáma v červených střevíčkách (E02)
-
Spící čarodějnice (E03)
-
Zombie kluk (E04)
-
Locika a prokletý zámek (E05)
-
Modrovousovo tajemství (E06)
-
Čiperný pes (E07)
-
Kráska a zvíře (E08)
-
Král s oslíma ušima (E09)
-
O dívce, která lhala (E10)
-
Ošklivé káčátko (E11)
-
Romeo a Julie (E12)
-
Otec dvou sester (E13)
-
Ruka a Mořský ďas (E14)
-
Příběh dvou bratrů (E15)
-
Hledám svou tvář (E16)
Obsahy(1)
Ona píše knížky pro děti a má poruchu osobnosti. On se stará o pacienty v psychiatrické léčebně. Potkají se a dostanou tak příležitost zahojit si poraněné duše. (Netflix)
Videá (2)
Recenzie (47)
Už mám nějaké korejské seriály za sebou, tak mě nemohlo překvapit to, co mě překvapovalo při sledování těch prvních. Tradičně to bylo dlouhé, resp. zbytečně natahované, bylo to uřvané a bylo to plné přehnaných emocí. Nicméně byla v tom nebesky krásná hlavní hrdinka v mnoha krásných, divných či nepopsatelných módních kreacích. Vždy, když byla Seo Ye-ji na scéně, celé si to ukradla sama pro sebe. Musím to říct znova, Seo Ye-ji je v seriálu ze neskutečnou superkost, která je naprosto k sežrání. Zároveň se ovšem ten seriál lišil od ostatních kdramat (teda těch, co jsem viděl, nejsem až takový znalec jak jiní). Možná proto, že byl pod Netflixem? Lišil se propracovanějším příběhem, absencí otravné opakující se hudby, snahou o ukázání skutečnosti, zejména duševních nemoci a také skvělým hercem ve „vedlejší“ roli, který ten autismus hrát dokonale. Nepřišlo vám, že vypadá tak trochu jako Jackie Chan? Co říct závěrem, snad poprvé u korejského seriálu moc nelituji času, který jsem mu věnoval. Navíc v něm bylo skutečné líbání a dokonce proběhl i sex!! ()
Tie vsuvky s rozprávkami a nejaké hlášky sa mi síce páčili, ale sú ako lovebombing - na prvý pohlaď to môže vyzerať dobre a človek z toho môže byť unesený ale je to pasca. Soundtrack sa mi nepáčil. Najzaujímavejšia postava bol autistický brat, a láska medzi dvoma pacientmi bola zaujímavejšia než hlavný pár a ostatné vzťahy. Škoda, že seriál nebol len o bratoch a/alebo len o pacientoch v psychiatrickej liečebni. Bez hlavnej ženskej postavy, ktorá má osobnostnú poruchu typu B, a ktorej dejová linka bola venovaná viac než 50% stopáže. Je v poriadku nebyť v poriadku, avšak nie je v poriadku ubližovať druhým, správať sa k nim ako k handre, zhodiť ich zo schodov, kradnúť im veci, potrebu ovládať ich, sexuálne ich obťažovať, prenasledovať ich, byť majetnícky. A nebola za to ani potrestaná, neniesla za to žiadne následky, namiesto toho s ňou súcitili a dostávala x-krát šanci (postavy ospravedlňovali jej činy buď tým, že je pekná alebo tým, že je osamelá) ale stále sa správala rovnako, na konci kus stlmila, ale bez profesionálnej terapie nikdy nebude vedieť zvládať príznaky. Neznesiem príbehy, kde postava s osobnostnou poruchou typu B je romanticky/kamarátsky spárovaná s osobou, ktorá takú poruchu nemá, tým viac keď je násilná, a keď je to propagované ako romantika a nie thriller (ako thriller - kde sa on od nej snaží utiecť a nakoniec ona zomrie pri nehode/niekto ju zabije - by táto k-drama bola fakt dobrá). Romantizovanie násilného správania a propagovanie toxických vzťahov s osobou s osobnostnou poruchou typu B nie je v poriadku (ako čítam, iným sa páči lebo je pekná a charizmatická - rovnaké poblúznenie ako pri Christian Grey vo 50 shades). Potrebujú terapiu, nie vampírovať na ľuďoch. Taktiež ma na nej iritovalo to, že sa potrebovala pýtať, či je pekná a potom bola nasratá, keď nedostala reakciu, ktorú chcela. Najproblematickejšia postava nechodí na profesionálnu terapiu napriek tomu, že seriál sa odohráva na psychiatrickej liečebni. Aký odkaz to vysiela? Že ak človek má osobnostnú poruchu, tak nech si nájde empatických, kodependentných ľudí, ktorí jeho správanie sú ochotní znášať namiesto toho, aby seriál vysielal odkaz, že nie je hanba vyhľadať profesionálnu pomoc. ()
Mínusy: Zpočátku jsem se úplně ztrácel v žánrovém mišmaši. Zpomalené nebo úplně zmrazené záběry mě časem až otravovaly. Seriál mohl být kratší a odpustit si chtěně poeticko-mysteriózní atmosféru... Plusy: ...ale musím i uznat, že se tvůrcům povedlo skoro nenápadně přivést všechny postavy k civilní a pozitivní katarzi (i když to zároveň znamenalo, že Ko Mun skoro ztratila osvěžujícně brutální přímost a věcnost). Počítám tam i dvojí "odmilování", které nakonec nevyznělo jen tak, že dotyční předtím mířili mimo svou ligu a teď by se měli spokojit s "2. jakostí". Oslnivě krásný ústřední pár (ale bohužel mě rozčiloval Kimův chybějící ohryzek). Fenomenální Ohův výkon v roli bratra autisty. Hodnocení: 82%. ()
Tak tohle mě opravdu dostalo. Je to seriál, který mě uvnitř hodně chytnul za srdce a pohladil. Navíc to není jen o námětu, ale i scénář,prostupování představ realitou a způsob animovaných sekvencí, jsou prostě dokonalé. Nikdy jsem neviděl nic podobného jako je tento seriál. Kvalita od prvního do posledního dílu. A když koukám na počet hvězdiček v hodnoceních, tak to takhle podobně vidí drtivá většina. Předpokládám, že se najdou tací, kteří v tom najdou jen postupné zbližování hlavních hrdinů a jejich vzájemné "léčení" bolestí duše v neobvyklém prostředí. Pro ně to může být chvílemi nudné, ale je to jen jejich škoda. Tenhle seriál se vyznačuje hlavně těmi skrytými myšlenkami. Všechno má nějaký svůj důvod a původ. A často stačí i malý impuls, aby se větší věci a změny daly do pohybu. To že někdo působí jako pacient ještě neznamená, že nemá svoji hodnotu. A že všichni se potřebujeme svým způsobem z něčeho vyléčit, i když si to sami nepřiznáváme. Je tam toho fakt hodně k zamyšlení. A i když to tak někdy nepůsobí na první pohled, ve spoustě situací a zejména dialogů, je schováno množství chytrých myšlenek a úvah k zamyšlení, až opravdu přemýšlím nad autorem scénaře, protože něco podobného v takovém množství jen tak nepotkáte. Stačí si jen všímat. A ještě musím vyzdvihnout kameru, hudební doprovod a zejména perfektní "herectví" hlavních postav. Bylo tu potřeba abnormálně často zahrát emoce a povedlo se. Za mě určitě 95% plus. S odstupem času ( začal se rok 2022)...a po opakovaném shlédnutí musím říct, že kdyby bylo možno hodnotit více jak 5*, tak by jsem je bez rozmýšlení dal. A to zejména za scénář. I po třetím kompletním shlédnutí během 15 měsíců, tam objevuji i takové ty drobné nenápadné věty, které jsou chytré a v kontextu momentálního děje, doslova neskutečně chytré ( " Nevzhlížejte ke hvězdám. Podívejte se dolů, na své nohy v bahně. Když vám to dojde a přijmete realitu, všichni budou šťastní! "). Opravdu doporučuji, každému kdo má v hlavě víc, než " jen jak sehnat cihly na chalupu" , aby si tenhle seriál čas od času pustil a nebo i jen jediný díl...( zejména prvních 6-7) a snažil se nepřeskakovat dialogy , ale zaměřil se na ně. Nevyzdvihnul jsem v prvním dojmu výkon autistického bratra, ale po čase musím speciálně jemu a hlavní hrdince vyseknou poklonu jaká jen lze udělat. Měl jsem čas se zaměřit na to jak hrají a opravdu je to (a nejen v rámci korejské TV produkce) úžasný zážitek. O autistickém bratrovi už tu toho bylo napsáno dost pochvalného, ale Ye-ji Seo, tak ta byla pochválená spíše obecně. Měl jsem čas se zaměřit na její mimiku během textu, a, došlo mi, jak byla sice viditelná, díky seriálu jakožto celku, ale jak moc v komentářích byla nedoceněná konkrétněji tím jak hrála. Je škoda, že moc pochybuji, že ještě uvidím seriál, kde bude hrát a zapomenu na to, co předvedla zde. Ale koho jsem si oblíbil a to i zejména díky roli jako takové, byl ředitel léčebny. Těžce pozitivní figurka a dle mého dost nedoceněná. A v neposlední řadě musím vyzdvihnout originální průběh děje. Je to silně atypické ke korejské produkci. Žádný klasický rozchod z různých důvodů ve 14 a 15 dílu, aby nám bylo v posledním díle 4 minuty před koncem dopřáno šťastné shledání, zblížení či smíření s nějakým nefajnovým osudem. Dejte tomu šanci a pokud nemáte v hlavě jako top dílo Babovřesky, TV reality show a nebo nechcete jít s hodnocením s většinou už jen z principu a raději ze sebe uděláte obyčejného blbce jako ChArLeNe s 1 *, tak tomu dejte šanci. Když tomu dáte průměr, je to fér, máte na to právo, ale na 100% nemůžete tvrdit, že tohle dílko je nekvalitní. () (menej) (viac)
Napsal jsem samostatnou, nadšenou recenzi, takže už jen pár slov: Seriál, který určitě doporučuji. Ano, mohli bychom hovořit, zda se antisociální porucha osobnosti dá vyléčit bez léků, každý případ je však individuální. Antisociální porucha osobnosti, kterou má hlavní hrdinka, je navíc velmi vzácná. Jednak totuto poruchou trpí častěji muži, než ženy. Jednak se ženy, když už jí trpí, projevují promiskuitně, což hlavní hrdinka nedělá. A do třetice, ne každá žena, která jí trpí, bude bohatá a krásná. Takže konkrétní příklad hlavní hrdinky je velmi zřídkavý. Což si, myslím, bude uvědomovat většina mužů, kteří seriál sledují a nedá se předpokládat, že by ženy s antisociální poruchou osobnosti začali po vidění It's Okay to Not Be Okay vědomě vyhledávat. Video OST. ()
Galéria (60)
Zaujímavosti (5)
- Technika tzv. motýlího objetí, kterou Moon Gang-tae (Soo-hyeon Kim) učí Ko Moon-young (Ye-ji Seo), a kterou používá i Moon Sang-tae (Jeong-se Oh), je reálná terapeutická technika používaná např. při úzkosti. (kklepkaa)
- Když Moon Gang-tae (Soo-hyeon Kim) a Jo Jae-soo (Ki-Doong Kang) tlačí na mostě motorku, minou reklamu právě na seriál Dotkni se mých ran. (kklepkaa)
- Představitel hlavní role Kim Soo-Hyun měl dva důvody, proč si jako svůj první projekt po vojenské službě vybral právě tenhle seriál. Prvním byl už samotný název seriálu, který ho ihned upoutal a zapůsobil na něj. Druhým důvodem byl, že si moc chtěl zahrát postavu Moon Kang-Taeho, která se mu zalíbila. (Roby)
Reklama