Réžia:
Jan ŠvankmajerScenár:
Jan ŠvankmajerKamera:
Svatopluk MalýHrajú:
Kristýna KohoutováVOD (1)
Obsahy(2)
Švankmajerův film Něco z Alenky je poctou nezměrné Carrollově představivosti, ale současně i záminkou k rozvinutí o nic menší představivosti vlastní. Je autorovou vzpomínkou na dětství, a zároveň pokusem evokovat prožitek dětství i v divácích. Infantilní vnímání světa totiž surrealisté vždy stavěli na roveň básnické intuici či myšlení příslušníků domorodých kultur. Všechny tyto formy lidské mentality jsou vzdáleny otěžím logického a pojmového chápání reality, v němž není místo pro obraznost, která je tolik potřebným prostředkem proti okorání lidského ducha. Jestliže postavě Alenky vyhradil režisér pro její hry prostor dětského pokoje, prostorem, který ve filmu vyhradil své představivosti, je sen. Čili fenomén, na němž se surrealisté rozhodli dokázat, že realita, jež člověka obklopuje, je jen fragmentem jeho života, který do plnohodnotného celku – surreality – doplňují neprobádané oblasti nevědomí. Něco z Alenky demonstruje propojení reality a snu velmi výmluvně. Když se dívka na konci filmu probudí, uvědomujeme si, že celé dobrodružství se odehrálo během jejího spánku. Až na jednu drobnost: terárium je opravdu rozbité a králík je opravdu pryč – sen se stává skutečností a skutečnost snem. André Breton, zakladatel surrealismu, definoval tento stav vzájemného prolnutí pojmem „spojité nádoby“. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (189)
"Tak to už je příliš !!" pomyslela si Alenka. ()
Moje vůbec první setkání s tvorbou pana Švankmajera. Nemůžu říct, že jsem nebyla malinko vyděšená, ale nakonec ve mně zvítězil smysl pro 'divnost' a jakousi hravou zvrácenost, kterou byl celý Alenčin příběh prosycen. Asi mi bude chvilku trvat, než se odhodlám pustit si to znovu, ale rozhodně bych Něco z Alenky zařadila do nejzajímavějších filmů, které jsem kdy shlédla. Nemůžu než doporučit podobně 'zvráceným' divákům, jako jsem já. ()
Úžasné, ohromeně jsem na tenhle Švankmajerův počin zíral a jen čekal s jakou další geniální šíleností příjde Alenka do styku. ()
Nápadité a vizuálne zaujímavé len čo je pravda. Avšak obsahovo bez gradácie, iba sled scénok. ()
Můj druhý viděný Švankmajer a musím říct, že jsem hrdý, že náš stát se může chlubit takovýmto osobitým tvůrcem světového významu. Něco z Alenky vypráví příběh Alenky z říše divů trochu jiným způsobem. Dětský pohled střetávající se s realitou snu. A musím se přiznat, že jsem se toho trochu obával a z počátku se i nejistě ošíval a říkal si jak vydržet tohle skoro hodinu a půl. Poté se mi nejspíše podařilo naladit na tu správnou vlnu a film jsem si neskutečně užil. Dětská představivost je nádherná věc a tohle zobrazuje naprosto skvělým způsobem. Dokonce balancuji s myšlenkou, že tahle Alenka je tou lepší s porovnáním s Timem Burtonem. Tahle myšlenka se ve mě zrodila hlavně pár dní po shlédnutí, kdy na snímek musím čas od času myslet. Myslím si že pravdivost tvrzení mi ukáže třeba někdy následné opakované shlédnutí. (Ovšem to mě v nejbližší době jistě nečeká). Proč tedy nakonec jen za 4? Nejspíše proto, že prvních 20 minut nebylo ideálních a ne úplně jsem si tento snímek užíval. Opakované shlédnutí jistě ukáže víc. 80% zatím. ()
Naprosté obrazové orgie, kdy si musí rochnit dospělí a děti zavírat oči. Však ony ty pohádky nejsou žádné růžové disneyovky. Po dalším zhlédnutí jsem zvýšil na plný počet. Vedlo mě k tomu několik jiných verzí a hlavně ta od Tima Burtona. Tohle lidi porazilo 3D boom! ()
Bílý králík! ...je neuchopitelný, záhadný a lidskému mláděti připadá neodolatelný. Jak je heboučký, a kam jde? kdo by za ním nešel, o hodně by přišel. Není vhodné pro lidi s narušenou psychikou a pro zkouřence s depresí! Mohlo by dojít k přehřátí mozkového centra -" co se to, sakra, děje?!". ()
"Haló, pane!" ()
Jakmile se králík "rozhýbal", hned bylo vidět s kým mám tu čest. Na pana Švankmajera je to docela dlouhé dílo, mám raději jeho "kraťasy", ale přesto jde o povedený film zaručující silný zážitek. Přesto, nebo právě proto už nikdy nechci slyšet : "Pane! Počkejte, pane!" ()
Možná ne nejlepší (neodvažuji se tvrdit, viděl jsem jen asi čtyři), ale rozhodně nejosobitější a nejoriginálnější verze klasického Carrollova příběhu. Nedávno jsem viděl Burtonovu Alenku a aťsi ho mám rád sebevíc, v tomhle boji prostě vyhráli Češi. A jsem na to patřičně hrdý. Zajímalo by mě, jestli Burton Švankmajerovu verzi viděl a případně co na ni říkal. Jediné, co mě trochu zamrzelo, byla absence kočky Šklíby, Želvy, Tidliduma a Tidlitita a dalších skvělých postav. Na jejich podání jsem se těšil. Tak snad příště. ()
Dětinské i vážné, komické i děsivé. Jako lidské podvědomí, jako sama fantazie. ()
Příšerná pohádka od režiséra, kterého nejspíš nikdy nepochopím. Ale ve vší té obrovské nepříjemnosti plynoucí z pocitů člověka při sledování tohoto děsného filmu musím uznat, že je svým způsobem naprosto úžasný, i když ve svém konečném důsledku je to neskutečně otřesný film, který už nechci v životě vidět. ()
Tento artový bonbónek,jsem sháněl marně 16 let. No,už je to 3roky doma. Za mě plný počet. P.s.jen jedna věc mi vadí,časté prostřihy na ústa Alenky. Ale to je jen drobný pupínek,na jinak dokonalé tváři. P.p.s. dostává mě,že sami britové,tuto dosti svéráznou verzi (díky ti Švankmajere!),znají a líbí se jim. ()
Viděl jsem několik verzí Alenky, a neberu-li v úvahu verze natočené v počátcích kinematografie, které jsou spíše raritou (i když verze z r. 1903 má své kouzlo) a pak verzi pornografickou (kde jde přece jen o trochu jiný pohádkový žánr) je tato Švankmajerova verze tou, která se dmsn nejvíce blíži duchu originálu, té směsici logiky, trhlosti a fantazie, a vůbec zde nevadí, že děj je zde sledován jen volně. Ostatní verze jsou v různé míře přislazené, sentimentální, komerční, kýčovité a dětinské (což nemá s dětstvím mnoho společného). ---- Dodatek z 10. 4. 2016. Verze Alenky z r. 1966 mi připadá velmi blízká originálu a je jistě tak kvalitní jak tato Švankmajerova. ()
Jan Švankmajer - mimochodem můj první celovečerní film od tohoto tvůrce, což je trochu smutné - dokázal něco neuvěřitelného. Ponechat bizarnost celé "Alenky", ale k tomu ještě přidat svůj vlastní přístup a udělat z toho příběhu něco, co nemá vůbec daleko k hororu. Minimalistické a přesto s nádhernou fantazií, krásné i děsivé. ()
Nejzvláštnější. ()
Surrealistická pohádková krasojízda, která poukazuje na absurdnost procesů z padesátých let, jakožto i na naivitou dětské duše. ()
Překrásný kouzelný surrealistický svět Jana Švankmajera! To je prostě uhrančivá fantazie, kde se dávají do pohybu všemožné věci, které jsem znal z dětství. Do toho obžívají různé kostry živočichů nebo loutek, občas zabalené do hororového hávu, jak jsme kolikrát u mistra Švankmajera zvyklí. Něco z Alenky je jeho prvním celovečerním filmem a jako jediný z celé mistrovi tvorby jsem ho ještě neměl možnost shlédnou, až nyní, o to jsem si ho mohl více vychutnávat. Jan Švankmajer je naše obrovitánská osobnost, která je mnohem známější po celém světě, podobně jako mistr Karel Zeman. Pro mě jsou to naše nejvýznamější osobnosti ve výtvarném filmu! ()
Dlouhé, zbytečně dlouhé pane Mistr! Sestřih na třetinu by slušel víc! Technicky, nápaditostí špička. Hororově pohádkové, bizarní, ponuré, snové a bohužel často i nechutné... Proč tolik kostiček? ()
Reklama