Obsahy(1)
Únor 1939. Španělští republikáni prchají před Frankovým diktátorským režimem do Francie. Francouzská vláda buduje internační tábory, kam umisťuje všechny uprchlíky. V otřesných hygienických podmínkách a se špatným přístupem k vodě a jídlu na takovém místě strávil jistou dobu také ilustrátor Josep Bartolí (Barcelona 1910 - New York 1995), který se zde sblížil s jedním z dozorců. Právě jejich přátelství ale ještě více provokovalo ostatní hlídače, kteří ztrpčovali život jak jemu, tak i svému soucitnějšímu kolegovi. (Cinemax)
(viac)Videá (1)
Recenzie (4)
"Ak existujú duše, sú ako krásne myšlienky, ktoré dokážu ľudí navôkol inšpirovať. Ak tieto krásne myšlienky nenájdu krásneho človeka, umrú..." Josep je jednou z nich. Film s dušou. ()
„Nechali je tam umírat hlady, zimou, na nemoci. Bití, ponižování. Ti lidé bojovali a prchli před fašismem.“ A čekal je režim, který nebyl fašismu příliš vzdálený…Další z důsledků Španělské občanské války, který ovšem není příliš známý, a přitom je tolik zajímavý. A jde o poměrně citlivé téma. Líbilo se mi, jak to Aurel pojal. O co jednodušší animace, o to působivější je film sdělením a atmosférou. To, co mnozí Francouzi španělským uprchlíkům způsobili, nemá do zvěrstev Francova režimu zase tak daleko. Ostatně ten známý nápis: „Ať žije Francie! Volnost, rovnost, bratrství!“ zde působí velmi hořce. Ale přesto se alespoň v nějaké míře projevila síla lidskosti, která umožnila i vznik nečekaného přátelství (nebo vztahu založeném na respektu a toleranci, chcete-li). A historie by neměla být zapomenuta…Malý, hezký film s přesahem, který si podle mě zaslouží slušné 4*. „Vy jste…nelíbí se vám ženy?“ - „Ano, moc se mi líbí. Ale šukat jen ptákem je jako malovat bez duše. Já to můžu říct. Moje samota je míň bolestná, když na mě někdo někde čeká.“ ()
Zaujímavé je už to zaradenie filmu medzi animované. Väčšinou totiž obsahuje statické kresby a animácia je taká - minimalistická. Napodiv to vôbec nevadí, technickú nedokonalosť vyváži zaujímavý príbeh. ()
Zivotopisny snimek o spanelskem maliri, ktery bojoval proti Francovu rezimu a nasledne uprchl do Francie, kde skoncil v uprchlickem tabore pripominajici pritomnym hladomorem a sikanou spis tabory vychodnejsi destinace. Zde se potkava s cetnikem, ktery mu i za cenu vlastniho ohrozeni zacne pomahat a zustanou celozivotnimi prateli. Bylo pro me prekvapujici tema a rozsirila jsem si aspon obzory. Cely snimek, i pres obcasne brutalnejsi pasaze, pusobi vlastne spis krehce a na konci vylozene pozitivne a dojemne, avsak ne lacine. Sila pratelstvi a lidskosti proste pretrva vecne a tak, znate to. ()
Galéria (11)
Fotka © Sophie Dulac Distribution
![Josep - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/164/921/164921117_3f2db5.jpg)
Reklama