Réžia:
Giuseppe TornatoreScenár:
Giuseppe TornatoreKamera:
Blasco GiuratoHrajú:
Philippe Noiret, Enzo Cannavale, Salvatore Cascio, Leo Gullotta, Isa Danieli, Pupella Maggio, Agnese Nano, Tano Cimarosa, Jacques Perrin, Brigitte Fossey (viac)Obsahy(1)
Film má dvě časové roviny. Úspěšný filmový režisér si při zprávě o smrti starého vesnického promítače Alfreda vzpomíná na své dětství. Na pozadí poválečné bídy se rozvíjí vztah mezi malým Totem, neodbytně přitahovaným tmavým sálem kina a promítací kabinou (s hučícími praskajícími stroji, paprsky světla rozptýlenými v prachu, převíječkami a prázdnými cívkami rozvěšenými po zdech), ve které kraluje Alfred, zastupujíci mu autoritu otce, nezvěstného od války. Dospívající Toto se Alfredem nechá přemluvit k odchodu z vesnice, aby rozvinul svůj talent. Když se po letech vrací na pohřeb, stařičké kino je právě bouráno a dojatý Toto si promítá film, sestavený ze scén polibků, které musel Alfred na příkaz místního farářa vystřihovat, aby je teď odkázal svému příteli a žákovi. Svěží, divácky vřele přijatý film nesklouzl do sentimentality, ale s přesně dávkovaným sentimentem nostalgicky evokuje dobu, v které kino bylo pro vesničany jediným kulturně-společenským zážitkem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (374)
Skvelo spracovaná retrospektíva, prekvapujúco dojímavé. ()
Chápu, co se vám všem na tom líbilo, ale na můj vkus to bylo až trochu moc nostalgické a sentimentální. - 70% ()
Krásný zážitek, s famózním Noiretem a ještě víc dechberoucím klučinou v roli malinkého Tota! Nostalgie, cit, vůně starých časů. Jednu ubírám za dospělého Tota, který mi zatraceně nesedl a oproti oběma dětským představitelům působil pekelně prkenně. ()
Naštěstí jsem viděl jen tu sestříhanou verzi, jinak bych asi šel s hodnocením níž. ()
Tak křišťálově čisté, až se z toho ta vnitřní čistota někam zatoulala. Popravdě, kamarádství mezi starým Alfredem a Totem mě nijak nevzalo. Spíše jsem Tota bral jako malého italského spratka, který by potřeboval nařezat :) Měl jsem možnost vidět director´s cut a ta druhá část, která popisuje co se stalo s oběma mladými protagonisty, to je hotová telenovela. Časem se zkusím podívat ještě na tu kratší (mezinárodní) verzi, jestli nějak nepookřeju a tu zmiňovanou lásku k filmům někde nepostřehnu. Kvalitativně to momentálně řadím spíše k Hugovi než k dvojce výborného Eda Wooda a geniální Americké noci. ()
Skvostný snímek, který hladí po duši. Obsahuje vše. Lásku, přátelství, nostalgii, dojetí a to vše je zabaleno do laskavého humoru. Dlouho mi tato perla unikala, ale teď jsem to konečně viděl a nelituji. Pro nás tady na ČSFD, tedy podobné filmové nadšence by měl být kultovním. ()
Dobře to začalo a líbil se mi i nápad, ale bylo to velmi dlouhé a můj zájem se postupně vytrácel. Taky to bylo příliš zaměřené jen na několik málo postav, ostatní zůstávali trestuhodně bezvýrazní, dialogy vypadaly slibně, ale byly prázdné, taky to začalo ztrácet původní decentní romantiku a konečné rozřešení je pro mě hloupé a nepochopitelné. ()
Až starosvětsky působící styl - protkané člověčenstvím, tolik chybějícím dnešní produkci pohyblivých obrázků... pocta fenoménu jménem Film... ()
Ako dobre, že má človek pamäť. Aspoň si zapamätá Kino Raj na celý život. Podobne ako si mladík Toto zapamätal starého Alfreda...Kino Raj v sebe skrýva niečo magické, poéziu života. Čo nemohol Toto vidieť za mladi, mu jeho najlepší priateľ, takmer otec, ponúkol v čase svojho pobytu na onom svete. Neskutočne dojemný príbeh, navyše pútavo natočený. Žiadny pocit prehnanej romantiky. Jednoducho film, ktorý pohladí každého. Z tých bozkov sa ešte stále chvejem... ()
Poprvé jsem to viděl v kině, když jej promítali jako úplně poslední film předtím, než samotné kino zavřeli. Lidí tam bylo neskutečně, všichni se mačkali, ale ta atmosféra se nedá vůbec popsat. V ten moment to pro mě bylo zcela odzbrojující. Ale když jsem to po čase viděl v pohodlí domova, bylo to o něčem jiném. Tornatore a jeho sentimentální režie už mě nedostali a já na to koukal v trochu jiném světle. Teď už můžu říct, že to není tak vynikající, jak se na první pohled zdálo. Místama nudné, někdy až samoúčelné a především, jak už jsem řekl, hrozně sentimentální. Přesto ale mám a ještě dlouhou dobu mít budu pro tenhle film slabost.... 90% ()
Z trochu rozpačitých začátků vyrostl velmi citlivý a něžný film. ()
S láskou o láske a pre lásku. Prežité, napísané a zrežírované jedným TORNATOREHO srdcom. A keď k tomu prirátate Morriconeho životný soundtrack, výsledok je ten najkrajší film na svete. Opakujem, najkrajší. ()
Příjemný snímek pro filmového fanouška, který by pravý fajnšmekr měl opravdu vidět. Skvělý příběh o neodbytném klukovi, který prostě a jednoduše miluje film. ()
Jednoduše vizuální i zvuková dokonalost! ()
Nádhera! Toto De Vita mi přirostl k srdci stejně jako Alfredo! ()
Po dlouhé době jsem ohodnotila film 5*. Laskavý Philippe Noiret, rošťácký Salvatore Cascio a nádherná hudba Ennia Morriconeho. První půlka filmu se mi líbila určitě víc a bylo mi líto, že postava Tota v průběhu děje stárla. To zapálení pro film už nemělo v podání dalších představitelů Tota takové kouzlo jako když ten malý kluk nakukoval přes rameno Philippa Noireta... Pro mě bylo sledování tohoto filmu úžasným zážitkem! ()
Po dlouhých letech, asi deseti projekcích a vždy znovuobjevenému nadšení dnes hodnotím režisérskou verzi. Je lepší než všechny ostatní. To zaprvé. Je plnější. Vláčnější. Nikoliv však délkou, ale na dotek. Není toporná, ani slizká. Je akorát. Jen je dobré nejprve vidět normální verzi. Teprve v tomto postupu Vám dojde o co, o všechno, jste se sledováním kratších verzí připravili. Navíc Tornatore ve své verzi přidává sladkobolnost, většinou spolehlivého zabijáka logiky i jakési čisté krásy nebo pocitů z ní. Sladkobolnost v tomto snímku však představuje především lásku, ne nepodobnou románu láska za časů cholery /ne filmu!!!!/. ()
Nádhera... Hanbím sa za to, že tento filmový skvost som objavila až teraz. ()
Najprv som zhliadol Director's cut verziu, ktorá ma dojala, ale nevedel som sa zmieriť so záverečným vysvetlením. Nechápal som a vadilo mi, že film pospájal úctu k starým časom s láskou, ktorá sa nenaplnila. Príbehy osudových lások, zvlášť mladých ľudí, ma stále berú vo filmoch. Dal som si od tohto kúsku pauzu. Šiel som na Morriconeho koncert, ktorý bol nezabudnuteľný, ale v ktorom však nezazneli krásne melódie z tohto kúsku. Akosi si ich moje vnútro žiadalo. Povedal som si, že filmu dám šancu, ale skúsim si zohnať kratšiu dvojhodinovú verziu, aby som mohol porovnať. Film na mňa zapôsobil silnejším dojmom, ale ani nie v tom, že bol kratší, ale v tom ako som si ho užíval. Jedná sa o nostalgický film ako remeň. Pri druhom zhliadnutí mi docvaklo, že je to fakt krásna dráma. Dráma aj o láske, ktorej neprial osud, dráma s poctou filmu a kinu, poctou starým krásnym časom. A bodka. Nech v tom divák nehľadá nič viac. Aj také príbehy píše život. Scény keď smútočný sprievod zastaví pri kine, či keď sa v opustenom kine prechádza Salvatore, alebo samotné búranie sú veľmi emotívne a slzopudné. Aj pri opakovanom zhliadnutí. Tínedžer Salvatore je sympaťák a Elena je nádherná a tak veľmi som im fandil až som sa nevedel zmieriť s faktom, že im to nevyšlo. Director's cut verzia veľa skratiek vysvetľuje a nakoniec ju predsa odporúčam viac ako tú kratšiu. Krásny veľký film. ()
Je to ten film co až s přibývajícími minutami získává na kráse a až s odstupem času dozrává jako víno. Jsem rád, že jsem si na první projekci nedal původně zamýšlenou Director's cut verzi, protože by to bylo pro ní bylo asi až zbytečné dlouhé - zároveň ale věřím, že při druhém shlédnutí to bude ještě o to větší zážitek. Cinema Paradiso je totiž bezesporu krásnou a nezaměnitelnou poklonou kinematografii a především biografu jako místu na hony vzdálenému dnešním bezduchým multiplexům. A Abych nezapomněl, Morriconeho hudební podkreslení je tu naprosto dokonalé. ()
Reklama