Réžia:
Jerzy KawalerowiczKamera:
Zygmunt SamosiukHudba:
Leopold KozłowskiHrajú:
Franciszek Pieczka, Wojciech Pszoniak, Jan Szurmiej, Ewa Domańska, Wojciech Standełło, Liliana Głąbczyńska, Szymon Szurmiej, Gołda Tencer, Marek Wilk (viac)Obsahy(1)
Adaptace prózy Juliana Stryjkowského (byl židovského původu). Ve vesnické putyce Austeria krčmáře Taga v Haliči na hranicích Rakousko-Uherska a Ruska se na začátku 1. světové války ukrývají židovští uprchlíci obávající se hrozících pogromů. Výraznou skupinku představují zbožní chasidé, kteří raději tančí, než by jako zbytek utekli. Symbolické vyznění (konec Rakouska i tradičních východoevropských židovských komunit, obecně starého mírové světa) potvrzuje tragický závěr, rituální koupel chasidů v nedaleké řece zbarví po výstřelu blížících se vojáků krev. (raroh)
(viac)Recenzie (10)
Měl to být příběh skupiny haličských Židů z prvního dne první světové války. A začínalo to opravdu silně. Na chvíli jsem prožil zmatek a děs civilisty, posledního z posledních, v té historické chvíli, kdy si mocní tohoto světa usmyslí ohrozit můj život a rozvrátit všechny mně drahé hodnoty kvůli čemusi mně zcela cizímu. --- Nápad dobrý, a tuším i literární předloha je asi dobrá, jenže realizace u tohoto záměru nevytrvala. Do filmu se vloudil plán jakési národopisné exkurze do světa haličského, především chasidského židovstva. Pohnutky hodnotné a ušlechtilé, jenže prezentované na nesprávném místě a nesprávným způsobem. Chceme-li předvést kulturu nějaké etnografické skupiny, sotva si pro to vybereme ojedinělý a hysterický okamžik vypuknutí války. A že by ti Židé, nota bene chasidé, mezi sebou mluvili polsky? Zpívali polsky? I žalmy v synagoze? Mateřštinou aškenázských Židů byla jiddiš, a ve východní Haliči neměli mnoho důvodů užívat polštinu ani jako druhou řeč. --- Osel tak nějak nevěděl, ze které kupky si dopřát. O hladu je ponechán nakonec i divák. ()
Velmi výrazné polské drama jehož zapadlost je vskutku překvapivá. Franciszek Pieczka předvedl naprosto výboborný výkon a doufám, že se s tímto herce ještě v nějakém filmu setkám. Jen je trochu nemilý ten spoileroidní obsah k filmu. Jsem si jist, že na snímek se podívají i tací, kteří román nečetli (jako já) a proszrazení závěru může na celkovům dojmu velice ubrat. ()
Zklamání. Od historických dramat (zvláště těch odehrávajících se za I. a II. světové války) očekávám, že mě zaujmou a zpravidla tomu tak opravdu je, Austeria však patří k výjimkám. Docela nezáživný až nudný děj, nesympatické postavy, které ke konci za jejich chování skoro nesnášíte a potok krve, jenž byl asi tím nejlepším možným řešením (až si člověk cynicky klade otázku, proč tak pozdě). Díky hudbě a technické stránce hodnotím film ještě slabšími 3*. ()
Motto: "Židovstvo stojí na sloupu jako na jedné noze. Tím sloupem je učení: Miluj bližního jako sebe samého. To je celá naše moudrost. Každý si ji může osvojit, byť by stál na jedné noze. Naše dějiny jsou plné falešných soudů, před nimiž nás obvinili naši nepřátelé. Jsme obklopeni Hamany jako bezbranné ovce vlky. A jak se může bránit bezbranný? Jen čistým srdcem. A teď, když stojím před šibenicí, mám jen čisté srdce." Mé další setkání s Jerzym Kawalerowiczem, po nichž musím postupně uznat, že patřil k největším zjevům polského filmu. Tentokrát šťastně vsadil na spolupráci se spisovatelem Julianem Stryjkowskim, jehož literární Hostinec (Austeria) je vysoké úrovně a film z toho nic neztrácí. Román svého času nemohl v Polsku vycházet, ale nyní jsme již v době, kdy začínají pukat ledy. "Pláč se zvedne v noci, radost přijde ráno. Hřích se zvedne v noci, očištěn je ráno. Křik se zvedne v noci, uslyšen je ráno. Strach se zvedne v noci, víra přijde ráno. Smrt se zvedne v noci, zmrtvýchvstání ráno." Řekl bych, že Stryjkowského knížka by měla patřit k onomu "minimálnímu vzdělání", aby naopak nedokazovala, jak málo víme o dalších evropských národech. Stručně řečeno, je něco překvapivého na tom, když slyšíš v polštině "tady je Rakousko, a ne Kišiněv. A díky Bohu nebude, dokud panuje císař František Josef." Že by navíc Halič nebyla koncem světa, který dostalo rakouské mocnářství za trest? "Tak mluví jen člověk, který nemá vlastní názor a nečte noviny." - "To není jisté, kdo má víc názorů!" - "Především je třeba mít aspoň to minimální vzdělání." - "Především se člověk musí chovat jako člověk." Titulním hrdinou je zde austeria (tj. restaurant), který je několikrát ztotožňován s Noemovou archou (A kdo tam je? Spíš se zeptejte, kdo není.), veze starého čorta Taga, jeho snachu Mínu, vnučku Lolku a pasačku Jevdochu; z hostů prchajících před kozáky pak nejrůznější postavičky z města (ústřední je samozřejmě osud mladého páru Bumka a Aši) a partu chasidů kolem svatého cadika, kteří Boha oslavují - jak je jejich dobrý zvykem - radostným zpěvem a tancem. "Jsou tam takoví zbožní věřící. A křikem odhánějí zlé myšlenky." - "To si tedy našli čas na exorcismy. (...) Kvůli těm hlupákům budou trpět nevinní." - "A ty si myslíš, že oni jsou vinní?" Samotný závěr filmu je v jiném duchu než knižní předloha, nejvíc se blíží alegorii toho, co (nejen) tento židovský koutek čekalo ve 20. století. "To je konec všeho, nejen mě." ()
Gdańsk/Gdynia 1986 – Hlavní cena poroty „Złote lwy“............Dramatické události roku 1914 z pohledu malé židovské vesnice někde ve východním Polsku slouží autorovi pouze jako dějové pozadí pro řešení důležitějších otázek, jako je vliv strachu z neznáma na náhlou změnu lidského chování nebo reakce místní židovské komunity, ale i jednotlivců v mezní situaci, jakou je právě začínající válečný konflikt. Nade vším pak vyčnívá postava moudrého Žida Taga, který jediný rozpoznává vážnost celé situace. Vynikající Franciszek Pieczka v hlavní roli prokazuje opět svou hereckou výjimečnost. Zdatně mu ovšem sekunduje další herecká hvězda polské kinematografie – Wojciech Pszoniak (Danton,Korczak, atd.), jež u nás není možná tolik známý. ()
Reklama