Réžia:
Tod WilliamsScenár:
Tod WilliamsKamera:
Terry StaceyHudba:
Marcelo ZarvosHrajú:
Jeff Bridges, Kim Basinger, Jon Foster, Elle Fanning, John Rothman, Bijou Phillips, Mimi Rogers, Donna Murphy, Robert LuPone, Claire Beckman (viac)Obsahy(2)
Režisér Tod Williams se inspiroval románem Johna Irvinga, jednoho z největších žijících světových autorů. Tento best-seller A Widow for One Year vyšel pod názvem Rok vdovou také u nás. John Irving má už na svém kontě Oscara za adaptovaný scénář vlastního románu Pravidla moštárny. Děj filmu Dveře v podlaze se odehrává v privilegované čtvrti Východního Hamptonu v New Yorku. Popisuje jedno klíčové léto v životě Teda Colea (Jeff Bridges), známého autora dětských knížek, a jeho krásné ženy Marion (Kim Basinger). Kdysi velké a šťastné manželství je vinou náhlé tragédie na bodu mrazu. Plody této krize jsou nevěry a deprese. Ted si najímá na léto mladého asistenta, jak už to velicí spisovatelé dělají. Právě mladý Eddie sehraje kuriózně zásadní úlohu při transformaci Tedova a Marionina života... Příběh originálně střídá tragické a komické motivy, zkoumá různé aspekty lásky, její zářící i temná zákoutí. Film vyvolává nepříjemné otázky: Smí člověk zkusit všechno a překročit všechny meze, aniž by za to musel zaplatit? A neplatí-li on sám - čím za to platí druzí? (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (178)
Za zmínku stojí, že Kim Basinger bylo v době natáčení padesát, pořád kočka. A Elle Fanning pět. Celý film vpodstatě čekáme na to, že dozvíme, jak a proč zahynuli Tim a Tom. Odchod Marion je sice pochopitelný, ale proč s tím dělala takové tajnosti. A zničila i negativy ... Těšil jsme se, že se Eddie dá dohromady s chůvou (Bijou Phillips) a tak nějak se objeví v posteli. No, Marion taky nebyla špatná. ()
Zpočátku mi (nedotčeného knihou) rozvleklejší způsob vyprávění vadil. Když jsem ale na tenhle styl přistoupil, byl jsem odměněn výborně natočeným dramatem o rodině, která se jen velmi těžce vypořádává s tragédií. Skvělý Jeff Bridges a přesně obsazený Jon Foster. ()
Kluk, který se octne uprostřed cizí rodinné krize. Žena hledající v něm náhradu za ztracené syny. Přišla jsem z kina a je mi všelijak. Zatímco kniha (Rok vdovou) byla mou kamarádkou a rozsteskňovala, dojímala i hladila mě několik dní, film na to měl jen 111 minut, a přestože končil asi ve třetině knihy, byla v něm táž něha, laskavost a přes hutný smutek i jistá naděje. Kim Basinger jsem dosud vnímala především jako krásku, ne jako herečku, za což se jí teď v duchu omlouvám. Taky se mi moc líbily citace z dětské knížky inspirované životem rodiny schovaným do jemných metafor, klavírní hudba, nekonečné moře, fotografie, symboly...... Klid a mír. ()
Další příklad toho, že doslovná adaptace nerovná se dobrá adaptace. Dveře v podlaze jsou natočeny podle první části Irvingova románu Rok vdovou a takřka slovo od slova knihu "kopírují". Jenže i přes zručnou režii, působivou kameru i výtečné herecké výkony se atmosféra knihy z větší části vytratila stejně jako intenzivní sexuální náboj, který je na stránkách románu stále přítomen. Dveře v podlaze jsou tak jen pěknou ilustrací knihy, ovšem čtenáři nic nového nenabídnou, ve výhodě jsou tak ti, kdo Irvingovu knihu v ruce nikdy neměli, ty alespoň zaujme komorní příběh rozpadající se rodiny a vývoj vztahu mezi šestnáctiletým mladíkem a o 20 let starší ženou. ()
║Rozpočet $7,5milióna║Tržby USA $3,854,624║Tržby Celosvetovo $6,715,067 ║ dejovo strašne ploché bez poriadneho zápalu /40%/ ()
Scénář: Tod Williams .. Hloubavě komorní drama. Mladý a nezkušený student Eddie přijíždí na léto do domu rodiny spisovatele dětských povídek, pracovat jako jeho asistent. Spisovatel Ted Cole, ve stínu rodinné tragédie, žije odděleně od své manželky a sám si užívá bohémsky požitkářský život. Mladík postupně rozkrývá rodinné trauma a nasbírá mnohem víc zkušeností, než by si sám kdy představil Příběh je vyprávěn velmi pozvolna, působivě a poutavě, natočený velice klidnou formou. Takovou, v níž vše stojí a padá na hereckých výkonech. Dveře v podlaze jsou příkladem filmu, kde herci výsledek více než jen drží. Jeff Bridges celému obsazení jednoznačně dominuje, ale ani mladší herci jako Elle Fanning a Jon Foster nezůstávají jen v jeho pozadí a stínu. ()
Knihu jsem nečetla, takže nemůžu a nemusím srovnávat, ale film mě zdrchal! Eddie vpadne nepřipraven do rodiny, která zrovna zažívá „smutné časy v dlouhém šťastném manželství“, kde se nevyřčená tragedie prolíná v každé situaci, dívá se z každé fotky na stěně, ocitá se v každé dětské povídce, přidává se k lekcím v milování, je prostě všudypřítomná!!! Z posledních sil jsem si pro sebe vyškrábla přesvědčení, že člověk přece nemůže stále setrvávat v zoufalství, v zoufalství nad ztrátou dětí, v zoufalství dítěte opuštěné vlastní matkou (která, jenom nechtěla být špatnou matkou) .... musí se unavit! ()
Tiché komorní drama o rozpadu jednoho vztahu plné symboliky a úsporných náznaků, jehož vrcholným momentem je zřejmě autorské čtení pohádky/mýtu o chlapečkovi, který se zdráhal narodit do pokoje s dveřmi v podlaze...atavistické zosobnění strachu, věcí skrytých a ve své nekonkrétnosti vyvolávajících obavy. Irvingův román jsem nečetl, nemohu tedy posoudit, jak Tod Williams původní literární text adaptoval, mohu ale konstatovat, že natočil silný a soudržný film, který svým pomalým plynutím spěje k neodvratnému finále - otevření oněch imaginárních dveří a nahlédnutí dovnitř temné hlubiny... ()
(3,5*) ()
Od mrzutosti k melancholii. Od melancholie ke smutku. Dveře v podlaze nejsou film do mizerné nálady, protože vás z ní nevytáhnou, ale naopak vás v traumatech či mindrácích ještě pořádně vymáchají. Sexuální náboj, vydařený soundtrack nebo úžasné výkony osudové trojice nedají v atmosféře na věčném bodu mrazu ani na chvíli vydechnout. ()
„Bol to zvuk, ako keď sa niekto snaží nevydávať zvuk.“ Zdá sa, že ak má zmysel v Hollywoode nejaké romány adaptovať, tak Irvingove. Režisérov to baví, hercov tiež (tentokrát okrem Jeffa Bridgesa hlavne úžasnú Kim Basingerovú, ktorá JE Marion a kebyže Marion hrá iná herečka, tento film nenávidím) a atmosféra je zvláštna, snová, krutá, magická... akoby až mystická. A žánrovo je to vždy ťažko zaraditeľné (čo beriem ako plus). A nádherne provokatívne otvorený koniec. Knihu som zatiaľ nečítal, film ma dostal (nielen vďaka fotkám). DODATOK 18. 4. 2010: Tak Irvingov román mi roztrhol srdce. DVERE V PODLAHE sú kuriózna adaptácia: jedná sa síce o presný (ale nie OTROCKÝ!) prepis, ale len jeho prvej polovičky! Druhá sa odohráva o 30 rokov neskôr, kedy je Marion stále nezvestná, z Eddieho i Rút sa stali spisovatelia (ale odvtedy sa nevideli) a Ted stále žije. Toto bolo riadne drzé, ale fantastické rozhodnutie: zadaptovať len prvú polovicu románu... človeče to je sila. Ale funguje to a ten film je bomba a kým "pred prečítaním" to bolo "len" za 80%, po prečítaní zvyšujem hodnotenie na 1OO% a potvrdzujem, že bez Basingerovej by to nikdy nemalo zmysel robiť; narodila sa pre túto rolu ženy zničenej natoľko, že ani raz za tridsať rokov nedvihla telefón (hoci chcel miliónkrát). Pevne verím (som naivný, viem), že v roku 2020 bude Todovi Williamsovi dovolené nakrútiť „dvojku“ (samozrejme s rovnakými hercami). Viac v mojej recenzii na Recenzie.org: http://www.recenzie.org/drama/340-dvere-v-podlahe-100- ()
Už je mi jasná jakási nedotaženost příběhu, otázky, které pro mne zůstaly nezodpovězeny, nečetla jsem totiž knihu a film zobrazuje jen její část. Přesto se na to dobře koukalo, on Irving má tak zajímavé příběhy, že je dost obtížné podle nich natočit nezajímavý film, navíc s tak slušnými herci. Moc se mi líbila postava Teda, který se životní tragédii postavil čelem a Eddieho, protože byl chápající, milující, rovný a praktický. Z pohledu ženy už mnohem méně chápu Marion, protože to malé děvčátko těžko pochopí její složité duševní pochody. V každém případě se moc těším na knihu. ()
Tak tohle mě vůbec nebavilo. Zasmál jsem se akorát při scéně, kdy si úchylák honí péro nad spodnim prádlem Kim Basinger a ta ho při tom nachytá. Jinak ta zřejmě používá nějakej elixír mládí. V době natáčení už jí bylo něco mezi padesátkou a smrtí, ale pořád vypadala docela použitelně. ()
Chm, z nějakého důvodu se ke mně tento film různými oklikami vždycky jednou za pár let vrací a já si postupně uvědomuji, že k němu mám vlastně poměrně silný respekt. Lví podíl na tom má titulní pohádka "Dveře v podlaze" a ještě trochu lvější podíl na tom má Jeff Bridges a jeho vyšinutě královský majestát. Vedou ty dveře k nějakým spodním proudům. "A Sound Like Someone Trying Not to Make a Sound." ()
Velice zajímavý film. Na jednu stranu dost smutný, ale také vyvážený odlehčenými situacemi. Knihu jsem sice nečetl, ale ten konec mi připadal docela dobře uzavřený (to chci zdůraznit, protože jsem ještě stále znechucen konci v Tahle země není pro starý a v Mr. Brooks). Výborné herecké obsazení, komorní atmosféra, smutný příběh a krásná hudba. Navíc jsem byl donucen přemýšlet o tomto snímku. Konec mi přijde celkem poetický (myslím tím sestup Jeffa Bridgese do dveří v podlaze). Na plný počet mi tu ještě něco chybělo, ale 4* si to zaslouží. ()
Většinu diváků, kteří měli tu čest číst Rok vdovou nejspíše Dveře v podlaze zklamou. Adaptace první části této velice povedené knihy sice nemá špatný scénář, ale dle mého názoru selhává režie. Tod William se pokouší i minimalistickou komorní režii, která se má nést v přesném duchu předlohy, což se mu rozhodně nedaří podle plánu. Na druhou stranu ovšem překvapují lokace, ve kterých se natáčelo, herecké výkony a především doslovnost několika scén, které jakoby z listu vypadly knižní předloze. 70% ()
Herecký koncert hlavních protagonistů v domě, kde plyne čas bez ohledu na okolí a se všudypřítomnou tragédii a nevyřešenou minulostí... graciozní uvolněnost J.Bridges, kudlanka nábožná Evelyn v podání M.Rogers, zaraženost, vnitřní bolest ve tváři K.Basinger a nevinný,čistý, nezformovaný a nedefermovaný životem Eddie (J.Foster)... Jó, tak to je fakt lahůdka... Škoda (velká škoda) rozpačitého závěru s nedotaženým vysvětlením tragédie, jinak by to bylo za 5* ()
Jeff bol vždy môj mimo top10 favorit, s ktorým som sa vždy na film tešil s istotou, takže k filmu sa pripájajú len dve menšie prekvapenia. A to je finálny návrat vyzretej Kim a postupné zatieňovanie Dakoty, jej malou, tiež kúzelnou sestričkou. Na tých génoch asi niečo bude. Dráme to mierne komické ladenie vôbec neuberá na vážnosti, situácie majú tak svojské čaro ako aj celý film. 80%. ()
Od Dveří v podlaze jsem očekávala, že budou zpracovány ve stylu komorního, silného "ostrovního" dramatu. Těšila jsem se na postupné sbližování Kim Basinger a Jona Fostera, na jejich letmé dotyky a zakázané vzplanutí. Nemyslím, že by mě film zklamal, jen jsem si asi zapomněla uvědomit, že se jedná i o komedii:) Jon Foster je jako nezkušený studentík rozkošný a Kim se s tím vůbec nepárá a poměrně brzy to na něho "vybalí." Jeff Bridges je naprosto těžký pohodář, protože mu vůbec nevadí, že si jeho žena začne s mladíkem, který by mohl být jejich synem. Příjemný, poměrně nenáročný snímek s výborným obsazením. ()
Jeff Bridges v Ježíšově hábitu, pravidelně rozmístěné háčky po stěnách, dva nalepené papírky na sklo kryjící fotografii, žádný hudební podkres během závěrečných titulků, dvířka v podlaze u squashového kurtu... The door in the floor. Jak hezky to zní. Detaily. Na jejich důležitost stále upozorňuje (anti)hrdina Ted Cole a je vidět, že si z jeho příkladu vzal poučení i scénárista či že spíš John Irving upravil i tentokrát hlavního hrdinu obrazu svému. Knihu jsem nečetla, film nacpaný metaforami mě však sebral daleko víc než Svět podle Garpa, ať už ve své vizuální či písmenkové podobě. Pokud je pravda, že film staví jen na první části knihy, a pokud je nějaká šance na to, že zbytek knihy má alespoň poloviční úroveň první části, moc bych si přála pokračování. I kdyby však nikdy žádné přijít nemělo - jakože nejspíš nepřijde - bude pro mě The Door in the Floor jeden z těch filmů, jejichž odkaz mi bude v hlavě doznívat ještě nějakou dobu. Velmi podmanivých 111 minut. ()
Reklama