Réžia:
Darren AronofskyKamera:
Matthew LibatiqueHudba:
Rob SimonsenHrajú:
Brendan Fraser, Sadie Sink, Hong Chau, Ty Simpkins, Samantha Morton, Sathya Sridharan, Huck MilnerVOD (3)
Obsahy(2)
Charlie vedie online kurzy štylistiky na univerzite. Snaží sa svojich študentov naučiť písať jasne a presvedčivo. Len tak môžu svoje myšlienky efektívne predávať ďalším. Chce, aby boli úprimní a autentickí. On vidí svojich študentov vo svojom notebooku, ale oni jeho nie. Vyhovára sa na pokazenú kameru, ale v skutočnosti nechce, aby ho videli. Má totiž takmer tristo kíl, je osamelý a pod ťarchou vlastných tráum sa len zložito vyrovnáva s minulosťou. Uzavrel sa vo svojom byte a stresové situácie rieši prejedaním. Hoci jeho zdravotný stav je čoraz horší, odmieta ísť do nemocnice a spolieha sa len na svoju kamarátku Liz, ktorá je ošetrovateľkou v nemocnici. Liz neustále v sebe rieši spor medzi jej povinnosťou rešpektovať želania priateľa a jej túžbou udržať ho nažive. Napriek svojmu psychickému a fyzickému stavu však okolo seba naďalej šíri nákazlivý optimizmus a v ľuďoch vidí len dobro. A snaží sa nájsť cestu späť k svojej dospievajúcej dcére Ellie, ktorú spolu s jej matkou pred ôsmimi rokmi opustil. (ASFK)
(viac)Recenzie (452)
Film klasického Aronofského střihu... Napínavý až do samotného konce, ač člověk dopředu cítí, jak to dopadne, i když by si přál, aby autor scénáře dodal hlavnímu hrdinovi více energie přemoct své vnitřní démony, aby mohl být po letech, kdy to spíše nedopadalo, dceři oporou více než jen tvrdě naspořenými financemi, které ona dostane po jeho smrti... Znám lidi, kteří zabojovali a tento boj vyhráli... To by ale film trval ještě déle a bylo by to pak spíš na seriál... Pět hvězdiček dávám hlavně za herecký výkon Brendana Frasera a celkový pocit z filmu, když přijmu fakt, že scénárista prostě chtěl svého hrdinu raději nechat zemřít. ()
dám tři, pak čtyry a pak to změním ()
Aronofsky sa časom vyprofiloval viac-menej do popredného Hollywoodskeho tragéda, v zmysle že sa špecializuje na ťažké, depresívne témy. Dno drogovej závislosti v Requiem za sen, umieranie na vážnu chorobu vo Fontáne, osobné dno a okraj spoločnosti vo Wrestlerovi, poruchy osobnosti a bulímia/anorexia v Čiernej labuti, kríza viery/náboženský fanatizmus v Noem, zničenie matky prírody/ľudskosti/empatie v matke!. Vo Veľrybe v dokumentovaní ľudského trápenia zašiel Aronofsky asi do úplnej krajnosti, ďalej to už hrotiť veľmi nejde. Film o nechutne obéznom človeku, ktorý sa skrze jedlo rezignovane a odovzdaný osudu ničí a ničí až do úplného konca, a okolo neho rozvrátené, trpké, alebo komplikované vzťahy, ktoré sa snaží v rámci možností z posledných síl nejako urovnať a napraviť. Film začína tým ako hlavný hrdina na gauči, v špinavom byte, spotený, masturbuje pri gay porne a skoro ho to položí a takýchto príjemných obrazov je viacero. Celé je to natoľko až morbídne a zároveň presne vykalkulované, že je ťažko film ohodnotiť. Fraser hrá naozaj na Oscara, a dáva do toho maximum v každej scéne a naozaj tej postave vdýchol niečo čo by inak zrejme nemala a lepšie to trafiť nemohol. Ale príjemné sledovanie to nie je a je otázne či práve fakt, že sa jedná o až takto fyzicky spustnutého hrdinu nemá za následok, že prestížnejšie ceny zbiera zatiaľ viac Butler. Viem si predstaviť, že aj Akadémii sa predsa len viac bude pozdávať do histórie vpísať a oceniť fešáckeho bohéma čo eventuálne v žiari reflektorov vyhasne Elvisa, než osamelú ľudskú trosku Charlieho, hoci Fraser to myslím na body asi vyhráva. Každopádne výkon to je zo životných a chcelo vlastne veľký kumšt, aby film fungoval a aby Charlie stále pôsobil nejako ľudsky a aby v ňom človek videl aj trochu niečo viac, aby sa nestratilo že kedysi bol iným človekom. Ostatní Fraserovi len sekundujú a v niektorých prípadoch možno trošku zbytočne, aby sa film natiahol na povinné cca dve hodinky (vytvoriť okolo človeka čo žije úplne odizolovane dynamickejšie vzťahy sa nevyhnutne bez určitej účelovosti nedá). Aronofsky obezitu sníma preňho štandardne tak, že divák pomaly odvracia zrak, ako depresívny skoro body horor, vrátane tiesnivej hudby, aby nezdravosť Charlieho situácie maximálne zdôraznil. Skrátka keď sa tlačí sendvič hoci je jasné, že srdce a telo to už nedáva, je to prezentované odstrašujúco, so vztýčeným prstom. Tam kde Jared Leto prichádzal o ruku a Jennifer Connelly predvádzala sex show v Requiem za sen, tam Charlie má svoj eating binge. Vlastne je skoro prekvapivé, že až Aronofského ďalší film bude jeho prvý zdá sa čistokrvný žánrový horor, lebo v tejto škatuľke sa tak či onak často ocitá aj formou, aj obsahom, aj tým ako vie diváka vyčerpať. ()
(8/10). Každý jeden prozatímní počin od mého oblíbeného režiséra Darrena Aronofskeho byl jedinečným filmovým zážitkem. Očekával jsem, že to bude zážitek, který bude cílit především na negativní emoce, jak je u něj tak trochu už tradicí. Ovšem nečekal jsem, že půjde v jistých ohledech lidem docela na ruku a bude to jeden z jeho nejpřístupnějších filmů vůbec. Tahounem tohoto filmu je Brendan Fraser, který doslova klame tělem. Hrozně se mi líbí ten minimalismus, který je rozehrán na prostoru jednoho bytu a kontruje s velikostí muže, o kterém je celé toto dílo. Obrovitánský muž se zlatým srdcem předkládá velice intimní zpověď o sebedestrukci a naději na vykoupení. Myslím si, že sdílím názor s většinou filmových fanoušků v tom, že by za tento fenomenální a nezapomenutelný herecký výkon měl dostat Oscara. Jeho nevinný výraz v očích v kontrastu s korpulentní postavou byla castingová výhra a trefa do srdce každého diváka, které muselo roztát pod každým jeho pohledem. Vedlejší výkony taktéž na velmi vysoké úrovni a Sadie Sink ukazuje, že jí čeká zářná herecká budoucnost. V konečném důsledku mě Velryba dostala hlavně emocionálně, protože u některých scén jsem cítil, jak se mi vypalují hluboko do paměti. Rozhodně nechci opomenout výbornou svízelnou hudbu Roba Simonsena, protože dokázal dokonale umocnit emoce, které se z mého nitra draly na povrch. Já do kina na dojemné filmy moc nechodím, takže si troufám říct, že takové slzavé údolí v kině už dlouho nezažiju. PS: Udělalo mi ohromnou radost a zároveň mě to neskutečně překvapilo, když začínal film a celé kino bylo plné. Neočekával jsem, že na filmu od studia A24 uvidím někdy v kině tolik lidí (for the record - byl jsem v multiplexu). "I Need To Know That I Have Done One Thing Right With My Life!" ()
Krásně to bylo zahraný a i vcítěný, ale závěr filmu krapet zabil emoce a taky působil zvláštně. Scéna, která měla působit dojemně vám připomněla film VALL-E, jak kapitán lodi se rozhodl bojovat se skvým kormidlem. ()
Aronofsky se nezapřel. Naservíroval nám těžké drama o morbidní obezitou trpícím chlápkovi, co zanevřel sám na sebe a svůj život a své jediné naděje vkládá do své antisociální dcery. Stylem bych film přirovnal konkrétně Wrestlerovi. Ač se zde vše odehrává v prostředí jednoho jediného bytu, panuje zde ten stejný pocit, že k žádnému zadostiučinění ani vykoupení nedojde a že se hrdina svou vlastní destruktivitou postupně posune až k vlastní záhubě. Upřímně nejsem fanouškem takové té zacyklené eskalace, kdy se většina děje pohybuje na pomyslném vrcholu a nepříjemné pocity, které by měl prezentovat pozvolna či náhle, zde servíruje prakticky neustále. Film tím mírně ztrácí na dynamičnosti. Zbytek je nicméně velice slušný, perfektně pracuje s několika málo charaktery, které jsou naprosto uvěřitelné. Religionistický podtext zde nechyběl, stejně tak ani symbolické zakončení. Možná si to ještě nechám rozležet v hlavě, ale zatím to nechávám na 4*. ()
Vo svojej podstate je to jednoduchý príbeh muža, ktorý na sklonku života hľadá odpustenie. Prevedenie ale musí byť Aronofskovské, čiže inotaje, prirovnania, širokáče. Ostatné postavy tam majú svoje charaktery, ktoré počas dvoch hodín viac či menej odprezentujú, ale ich hĺbka nie je pre príbeh podstatná. Nakoľko sme prakticky každú zápletku už niekde videli, tvorcovia to chceli hrať na znepokojivého hlavného hrdinu, na jeho životný štýl, na jeho výzor a podobne. V princípe trochu samoúčelné a prekuknuteľné, ale po vzhliadnutí si už tú večeru nedáte. Velryba preto ostane v pamäti len kvôli skvelému namaskovaniu Frasera a pokiaľ vás bavia emócie vo filmoch, tak aj kvôli záveru. Depresívne počasie a záverečné vyčasenie sa asi v divadle nespravia. Silné 3 z 5 ()
Nápad zavřít celej film do jedný místnosti a přenést tak Charlieho izolaci i na diváka rozhodně fungoval. Fraser předvedl asi nejlepší výkon v jeho nepříliš magický kariéře, ale stejně jsem si z filmu na prdel nesedl. A nejvíc za to mohla ta jeho afektovaná dceruška, která byla napřesdržku. ()
Aronofského nejnovější film, který napsal Samuel D. Hunter podle vlastní divadelní hry, jde na dřeň emocí. Z podstaty věci tak činí velmi komorně, divadelně, a tak je potřeba k němu přistupovat. Podmanivou kamerou dvorního Aronofského kameramana Matthew Libatiqua sledujeme rutiní činnosti Charlieho v jeho (až na poslední scénu) potemnělém bytě, zatímco za okny převážně prší a vše podkresluje vtahující a s motivem moře pracující hudba Roba Simonsena. Dvojsečnost Charlieho, který vzdal svůj vlastní život, ale přesto neztrácí svůj optimistický pohled na svět a víru v lidstvo, fenomenálně zosobňuje Brendan Fraser, jehož herectví lze jen těžko popsat slovy - je to jeden z nejlepších výkonů minimálně posledních let. Málokdo by dokázal Charlieho vystihnout tak, jako Fraser, v jehož modrých očích je tolik smutku i lidskosti zároveň. Zdatně mu sekunduje zejména Hong Chau, ale i Sadie Sink, takřka jediné další postavy komorního dramatu. Během necelých dvou náročných hodin z diváka vyždímou všechny emoce, vždy ale vkusně a civilně, až přijde strhující a katarzní závěr, který je jednou z nejsilnějších scén poslední doby. ()
Za mě pro Frasera ohromná výzva, kterou splnil na jedničku.....Ta esej - na závěr zajímavé zjištění... Je to hodně intimní příběh, jak tu už několikrát zaznělo. Odhalení, pohled za zavřené dveře, jak to Aronofsky umí...Mám ráda jeho tiché scény, kdy není potřeba nic říkat a je vám z toho vnitřně tak nějak těžko...K zamyšlení rozhodně doporučuji, pokud si chcete "zhoršit" náladu - rozhodně také. A myslím si, že jako mnoho lidí - ke konci i mě tekla slza... ()
Velryba je působivou charakterovou studií jedné fascinující lidské duše. Drásavým dramatem s obrovským hrdinou, jehož dokázal oživit neméně obrovský herecký výkon. Více. ()
Krásný dojemný snímek ve kterém kralují herecké výkony. Životní role Brendana Frasera na kterém celý snímek stojí. Oscara dostal zaslouženě. Vedle něho exceluje jeho dcera, kterou si bravurně zahrála Sadie Sink a která jenom dokazuje, že patří mezi nejtalentovanější herečky současnosti. Do toho bych ještě rád zmínil Hong Chau jako Liz a ta si mě ukradla vedle Frasera zdaleka nejvíce. Aronosfskyho filmografii nemám nakoukanou a pouze jsem od něho viděl Noe. Přesto vím, že se často zaměřuje ve svých filmech na rozklad hlavní postavy a zde tomu není jinak. Musím říct, že ano je to hodně tlačeno na ty emoce a raději bych ubral, ale je to vážně dobře zvládnutý film, odehrávající se v jednom bytě. Aronofsky nenudí a mě si snímek po chvilce hned získal a nepustil do samotného konce. Závěrečná část je nádherná emocionální tečka za tímto filmem. Přesto z filmu nejsem Tak moc odpálen jako jiní a ani jsem u toho nebrečel a to se přiznám, že nemám srdce z kamene, naopak. Za mě film na který se podívejte hlavně kvůli hereckým výkonům a těm emocím. Povedený film. 7,5/10 ()
Aronofsky nás zasáhl do citlivého místa a to přímo do duše, někteří by to možná mohli brát jako režijní manipulaci, já to však beru jako dosti citlivou a chvílemi i pocitově těžkou záležitost na zrovna docela nelehké životní téma, které chvílemi dojímá a chvílemi mrazí. Když k tomu přidám ještě to, že Brendana Frasera si po mumii oblíbili snad všichni a že to v poslední době v životě neměl úplně nejbáječnější, tak po tom co tu předvedl mu museli na oscarech fandit snad všichni no ne? ()
Některé návraty skoro zapomenutých hereckých tváří nejsou vůbec marné. A tak Brendan Fraser zase vstal a vzlétnul... ()
Naprosto zasloužený Oscar pro Brendana Frasera. ()
Mať 270. kíl, byť gej a mať za dcéru drzú piču, tak by som na jeho mieste niekde radšej spadla zo schodov a už sa neprebrala. A museli by ma piati dvíhať zo zeme. Brendan Fraser sa svojej role zhostil bravúrne, ale asi má doteraz svalovicu z tých tukových protéz, čo mu tam nacapili. ()
Tak tohle byl totálně zbytečný film. Příběh o homosexuálovi, který opustí svou manželku a osmiletou dceru kvůli svému milenci, který pak zemře a on se rozhodne zabít sebe žrádlem, naroste do mega rozměrů, ale před tím než umře, tak se chce smířit se svou již 17ti letou dcerou. Ta jedna hvězda je za Frasera, který ale na konci opravdu neskutečně přehrává. Jinak jsou všechny postavy příšerné, film nechutný a závěr je tím největším kýčem roku 2022. Aronofsky se snad už docela zbláznil. Zajímavá sice byla hudba, ale vůbec se do filmu nehodila, to spíš do nějakého thrilleru. Never more. ()
Na stará kolena mě Darren začne snad i dojímat. A dostávat do kolen. Z mého nejnenáviděnějšího režiséra se dostává do pozice neuvěřitelného citu a lásky. Velmi malebně natočený film cílící na to, kde má. Ukázka toho, proč bylo worth zhubnout 50 kilo. Flex. Úžasný výkon Frasera i zapomenuté Sink. Hodně silná záležitost s démonickou hudbou. ()
Dojemný a hlavně povedený film. Režisér Darren Aronofsky ve svých filmech rád zkouší hlavní hrdiny, a to ať už po fyzické stránce, tak i po mentální. Chce své hrdiny dostat do "bodu zlomu" a sledovat, jak se s touto situací vypořádají. U Velryby adaptuje scénář podle divadelní hry, a celý film prakticky uzavře do jednoho prostoru. O to více mě mrzí, že Aronofsky jede na jistotu a po režijní stránce nenabídne nic z čeho bych si sedl na zadek - matka!, Černá labuť, Fontána či Noe byli režisérsky opulentnější a ambicióznější filmy. Nicméně Aronofsky svojí práci odvedl velmi dobře a dostal ze svých herců maximální výkony. Brendan Fraser si pro sebe ukradnul celý film a jeho výkon je natolik upřímný, že ho s ním prožijete. Sadie Sink mi znovu dokazuje jak moc je talentovaná, a moc se těším na další její role. Hong Chau je v této roli skvělá a svým výkonem si mě hodně získala, jelikož dává své postavě všechno. Velryba je dost silný, ale to nejlepší se stane v samotném závěru, který je hodně dojemný a perfektně zahraný. ()
Reklama