Réžia:
William WylerKamera:
Leo ToverHudba:
Aaron CoplandHrajú:
Olivia de Havilland, Montgomery Clift, Ralph Richardson, Miriam Hopkins, Vanessa Brown, Ray Collins, Mona Freeman, Betty Linley, Selena Royle, Sam Harris (viac)Obsahy(1)
Príbeh odohrávajúci sa v roku 1849 v New Yorku. Catherine Sloper je pôvabná mladá žena, ktorá býva so svojim otcom Dr. Sloperom. Jej matka zomrela pred niekoľkými rokmi a otec si ju idealizuje, nevynechá žiadnu príležitosť aby porovnával dcéru s mŕtvou manželkou, čo dcéra nemôže nikdy vyhrať. Keď sa Catherine zoznámi s Morrisom Townsendom, pekným, no chudobným mladým mužom a získa si jeho srdce, Dr. Sloper je proti. Vezme dcéru do Európy a dúfa, že na Morrisa zabudne. Po Catherininom návrate do New Yorku sa mladí zaľúbenci rozhodnú utiecť a Dr. Sloper hrozí vydediť svoju dcéru... (matriosa)
(viac)Videá (1)
Recenzie (69)
Krásnej film, psychologická studie podob lásky nezištné a zištné. Čistého citu a chladného kalkulu pod maskou horoucích citů. Krutý obraz vztahu otce a dcery velmi dobře situovaných, kdy majetek je na prvním místě a vše se tomu musí striktně podřídit. I když otec tušil a chtěl ochránit dceru, nebo majetek? A pak ten krásný ( k)lamač dívčích srdcí Montgomery, který má svůj plán, jak se pěkně zajistit. A Catherine ušláplá plachá dívka, která mě ohromila svoji vnitřní sílou, odvahou a hrdostí. ()
Dědička rozhodně není žádnou lacinou romancí, limonádkou, u které vypnete mozek a jen koukáte na obrazovku s připitomělým úsměvem. Dramatický prvek je tu značně zastoupen a dodává tak filmu správný šmrnc. Postavy nejsou ploché, mají zajímavé charaktery, děj není přímočarý a závěr potvrdí netuctovost snímku. Dědička je film, který si u mě zaslouží hodnocení někde mezi 3 a 4*. Kdybych dal rovné 4*, bylo by to u mě pocitově moc, když dávám 3, mám pocit, že filmu křivdím. ()
William Wyler má u mňa sériu "čistých pätiek" (Prázdniny v Ríme, Ben Hur, Veľká zem). Pridala sa k nim bez problémov aj Dedička. Príbeh sa rozbieha trochu pomalšie a je najlepšie o ňom nič nevedieť, pretože jeho zvraty v záverečnej tretine nie sú ľahko odhadnuteľné. Ak by som mal niečo skritizovať, tak chovanie Catherine na začiatku príbehu a jej slepá láska pôsobia dosť naivne, lenže oná záverečná pasáž a neuveriteľný výkon Olivii de Havilland dajú zabudnúť na tento drobný nedostatok (účel posolstva svätí prostriedky). Máloktorá melodráma nadchádzajúcich rokov sa môže rovnať tomuto silnému emocionálnemu zážitku. O dnešnej tvorbe ani nehovoriac. Ralph Richardson tu vyzerá ako Harvey Keitel. ()
Zařazení pod romantický žánr je v tomto případě opravdu mimo mísu. Krutost si tu podává ruce s necitelností a nejsmutnější na tom je, že ačkoliv byl otec v zásadním rozhovoru s dcerou až moc tvrdý, měl bohužel pravdu. Stejně jako to, že teprve až následný cynizmus dokázal vykřesat z průměrné husičky Catherine jiskru zajímavější osobnosti. Jen netvrdím, že lepší, té hořkosti tam bylo nakonec přeci jen až příliš. ()
Znala panna pána, zdálo se, že o ni stál. A to byla rána, jíž se její táta bál. Měl svou dceru příliš rád a pánovi jí nechtěl dát, a kdo tu byl vlastně zlý, můžete hádat dál… Ti, co to s myslí dobře, často napáchají největší škody. Máme vůbec právo násilně zasahovat do životů druhých pod záminkou dobra? Kde je psáno, že „dobře“ je pro nás to nejlepší? Působivý příběh, bolestivě uvěřitelný, stejně jako vývoj charakterů. Olivia de Havilland v roli Catherine dokonalá. ()
Galéria (23)
Zaujímavosti (8)
- Hlavní postava byla nabídnuta Ginger Rogers, avšak ta odmítla. (SeanBean)
- Původní divadelní hra se začala hrát 29. září 1947 v newyorském Biltmore Theater a dočkala se 410 představení. (SeanBean)
- Rozhlasová verze příběhu byla vysílána v roce 1950, namluvila ji Olivia de Havilland. (SeanBean)
Reklama