Réžia:
William WylerKamera:
Tony GaudioHudba:
Max SteinerHrajú:
Bette Davis, Herbert Marshall, James Stephenson, Frieda Inescort, Gale Sondergaard, Bruce Lester, Cecil Kellaway, Doris Lloyd, Willie Fung, Tetsu Komai (viac)Obsahy(1)
Leslie Crosbie (Bette Davis) žije jako žena anglického plantážníka poblíž Singapuru. Když zastřelí z bezprostřední blízkosti Jeffa Hammonda, upadne v podezření z vraždy. Její starostlivý manžel Robert (Herbert Marshall) a jemná anglická singapurská společnost však uvěří jejímu živému líčení, že zastřelila Hammonda v sebeobraně, bráníc se jeho chtíči. Robertův nejlepší přítel, právník Howard Joyce (James Stephenson), se ujímá obhajoby. Howard je poněkud překvapen Lesliiným klidným vystupováním. Když ho malajská vdova po Howardovi (Gale Sondergaard) vydírá dopisem, jejž obdržel její manžel od Leslie v den své vraždy, pochybuje i on o Lesliině nevině... (Pohrobek)
(viac)Recenzie (37)
Překvapivě sugestivní podívaná, která technickou stránkou věci předběhla dobu. Bette Davis je jako Leslie dokonalá ve všech polohách a její vytřeštěný pohled v klíčových momentech dokazuje, že se její kukadla o mnoho let později objevila v písničce od Kim Carnes zcela právem. Proč tedy tak nízké hodnocení? Protože producentský zásah podrazil veškerému snažení nohy. Divadelní hru bych hodnotil o třídu výše a film měl skončit stejně jako ona, tedy asi o pět minut dřív. Tehdy totiž přichází zbytečný, logiku nedávající a úvodní výstavbu umenšující epilog, který sice Wyler dokázal natočit napínavě, ale veškeré emoce, které ve mně do té doby byly, v tu chvíli vyletěly oknem. ()
Dopis (známý u nás i jako List) je třetí z filmů uvedených ve Varech retrospektivě Williama Wylera a opět můžeme pozorovat posun v práci se stylem. Dopis klade mnohem větší důraz kladen na vývoj vyprávění, než tomu bylo u Jezebel a Lištiček, které se soustředily na dramatickou linii vztahů a popis prostředí. Celý příběh je postaven na brilantně rozvedené premise filmu o ženě, která si vymyslí dokonalou krycí historku pro vraždu, ale zapomene na jeden velmi důležitý důkaz. Styl má tentokrát mnohem klasičtější podobu, protože se na rozdíl třeba od Lištiček opravdu musí upínat na vyprávění a podporovat ho. ___ V centru opět stojí silná ženský hrdinka Bette Davisové, která jako by předznamenala typ femme fatale z „noirové série“ (kam ale film víceméně patří, i když vznikl roku 1940 a noiroví puristé trvají na počátečním roku 1941). Celý film začíná ikonickým záběrem odhodlaně střílející Davisové sestupující ze schodů (viz obrázek), který je pravidelně uváděn v různých střihových dokumentech o dějinách americké kinematografie. Snímek ale především obdivuhodně pečlivě dodržuje pravidlo, že když se na začátku objeví v záběru puška, musí (se) jí hrdina na konci (někoho) zastřelit. ___ Každý detail má nějakou funkci v dalším vyprávění a ačkoli film akcentuje určité rasové předsudky, pracuje s obdivuhodnou citlivostí. Strukturované vyprávění je tak čisté, že vzbuzuje dojem jednoduchosti a v některých lidech vyvolávalo po projekci dojem, že by něco podobného dokázali nad vínem napsat taky. Tak do toho, přátelé. Překombinované příběhy vymyslí každý, ale dát dohromady filmy s vyprávěním vypočítaným do posledního detailu, kde všechno zapadne do všeho a žádná informace není navíc, to už je zatracený kumšt. ()
Oscar 7 nominací: Nejlepší film, Režie, Herec VR - James Stephenson, Herečka HR - Bette Davis, Kamera ČB, Střih, Hudba ()
Výborná Bette Davis v atmosferickém Wylerově "melodramatu noir" podle slavného románu Williama Somerseta Maughama. Zřejmě nejlepší verze tohoto mnohokrát zfilmovaného díla, v níž si si někdejší milenec z verze z roku 1929 Herbert Marshall zahrál nic netušícího manžela. Kvůli cenzuře film končí tak, jak končí - dramatickým ale poněkud moralistickým nepůvodním rozuzlením. Pro milovníky Wylera a Davis povinnost. ()
Silné drama s krásně noirovou kamerou. Jen ten konec byl takový... trošku rasistický? Bette Davis koulí očima skvěle, Bebe. :) ()
Zklamání. Řídkým dějem výhradně směřujícím k jednorázové pointě mi to připomínalo spíš epizodu Columba. Na tvrdý námět až nesnesitelně melodramatické - co se stalo s Wylerovou schopností střídmě a maximálně efektivně odhadnout situaci? Tuctový film, který nezachrání ani Davisová. ()
Svěží závan expresivní exotiky do jindy aseptického akademizmu... tohle musí být jeden z nejlepších Wylerových filmů. ()
Je neuveriteľné s akou samozrejmosťou dokázal William Wyler korčuľovať medzi žánrami a v každom z nich vytvoriť úžasné dielo. Aj keď The Letter sa Prázdninám v Ríme, Ben Hurovi alebo Najlepším rokom nášho života nevyrovná je to stále perfekne natočené, zahrané aj vypointované ()
Staré noir filmy mají vesměs co nabídnout i po tolika letech. The Letter není výjimkou. Atmosféra je tu zdařilá, krimi zápletka zajímavá a William Wyler potvrzuje svoji režisérskou zručnost, podobně jako Max Steiner svoji hudební invenčnost. S blížícím se závěrem je film patřičně poutavý. ()
Záver je síce vizuálne skvelý, ale ani ten nezlepšil mdlú pachuť po ničím zaujímavom príbehu. ()
Tři postavy...dobro (Robert Crosbie), zlo (Leslie Crocbie) a člověk (Howard Joyce), pohybující se na hranici a netušíc ke komu se přidat. List má jeden z nejlepších závěrů, jaké jsem ve filmu mohla vidět. Už jen těmi posledními 10 minutami Wyler vysvětluje svou popularitu a nehynoucí obdiv diváků. ()
Zhodnotit tento majstrštyk znamená vyjmenovat hezkou řádku superlativů. Úvodní vražda hlavní femme fatale hrdinkou signalizuje úderný a svižný příběh konfliktu emocí ženy. Dnes již v legendární scéně je skvěle naznačen charakter hlavní postavy, což nepochybně platí i o zbytku hereckého ansámblu. Gradace děje v úchvatném noirovském prostředí směřuje ke komplexnímu finále, po jehož shlédnutí jsem si pomyslel, že celá ta zápletka byla vlastně banální, jak správně poznamenal uživatel Douglas. Jenže to byla ta správná karta, na kterou režisér vsadil. Překombinovaných příběhů je tucty a mnohdy se v nich ztrácí i sami scénáristé. Letter však disponuje nejen střízlivým dějstvím, ale konfrontuje diváka s několika dalšími aspekty, které jej činí významným snímkem. (SPOILER) Od manželské nevěry, přes postavení ženy v mužské společnosti až po decentní rasový podtext. Je třeba zmínit i brilantní hudební podkres, který skvěle podtrhuje hloubku právě těchto aspektů. Protřelá a ojedinělá záležitost, která dokazuje Wylerovu genialitu. 95% ()
V krátkom časovom slede opäť nominácia na Oscara pre Bette Davis,ktorá si plátno kradne sama pre seba,ale mne to nevadí,vychutnávam si ju od prvej sekundy po záverečné titulky.Takmer 6 za sebou idúcich nominácii sa vyznačujú kvalitným hereckým nadaním,o čom sa v jej prípade začínam radikálne presvedčovať a byť nadšený z toho,čo vidím... Pod čepec si ju vzal velikán William Wyler,ktorý s Bette vytvára pôžitkárske sledovanie situácie jednej ženy,ktorá na samom začiatku chladnokrvne zabije svojho milenca,aby pribudajuce minúty čoraz viac zintenzívnili ešte dusnejšiu atmosféru,a keď sa na scéne objaví čierna vdova,tak o zábavu je postarané... S právnikom Howardom konzultuje,čo sa dá s tým robiť,aby mohla z toho vyjsť nevinne,ale dôjde na každého... Leslie(Bette Davis) od samého úvodu v brilantne natočenom úseku som vedel,že je v tom zapletená až po uši,vymyslí si historku,prečo tak urobila,a jej naivný manžel Robert si celý čas myslí,že je nevinná,ale príde jeden okamih,keď zmení názor. Hrôza ide z vdovy(Gale Sondergaard),ktorá takmer nerozpráva,ale jej mimiky tváre jasne dokazujú,čo práve si myslí o dotyčnej,nenávisť jej z tváre žiari. Viac ako dobrý výkon podáva James Stephenson,ktorý zradí samého seba,aby dôkazy,ktoré má za 10 000 USD vykúpil jej slobodu,ale ako to celé skončí nechám na každom,aby bol na pochybách... Charakteristika snímkov Williama Wylera býva najmä vo výborných hereckých výkonov,za ktoré herci dostanú Oscara alebo kopec nominácii,začo majú aj tu dve. Snímok trvá 95 minút,a týchto minút pretečú ako voda bez nudy s výbornými hercami,kamerou,hudbou,réžiou a atmoškou,ktorá má takú úroveň,že som nadšený zo snímku,v ktorom sa nič nejaví ako číri optimizmus. ()
42nd KVIFF 2007 - TRIBUTE TO WILLIAM WYLER - Pocta Williamu Wylerovi ()
Brilantne natočený noir s vynikajúcim scenárom Hawarda Kocha ( podľa románu Williama Somerseta Maughama ) je najlepšou ukážkou ako sa majú točiť filmy. Nehovorím to len preto, že Wyler je môj obľúbený režisér, ale precíznosť a poctivosť všetkých zainteresovaných je obdivuhodná. Výnimočnosť filmu je daná už úvodnou jazdou kamery, zastaviac sa na diabolsky ľadovej Bette Davis, ktorá vyprázdni zásobník na schodoch svojho domu do neznámeho muža a taktiež záverečné dlhé finále bez slov. Film otvorene hovorí o posúvaní všeobecných hraníc vo svedomí ( Leslie ) alebo profesionálnej cti ( právnik Joyce ). ()
Po filmařské stránce skvělé - práce s detaily, jejichž úloha ze zprvu běžných předmětů nabývá postupně v příběhu na důležitosti, suverénní herecké výkony, démonizující nasvícení (zejména neproniknutelně orientální mstivé manželky). Ale příběh byl na můj vkus příliš jednoduchý. I když, samozřejmě, tady šlo hlavně o způsob vyprávění, a ten je brilantní. Finální scéna ale nemusela být tak doslovná, ukončila bych ji asi o tři minuty dříve. ()
4,5 Vizuálně a atmosfericky dokonalé. Příběh byl taky dobrej, i když bych ocenil trochu větší spád. Ke konci, posledních asi 15 minut bylo na můj vkus moc rozvlekých, ale úplnej závěr byl famózní. ()
Čiernočierny noir so skvelým výkonom Bette Davis. Mrazivá atmosféra (najmä fenomenálna scéna prvého stretnutia Leslie s pozostalou manželkou v ultratemnom podaní Gale Sondergaard) sa buduje postupne a spolu s ňou rastú emócie pri odhaľovaní jednotlivých tajomstiev, ktoré skrývajú oči Bette Davis. Po technickej stránke nádherne nakrútené (vidieť, že Wyler si dal záležať na všetkých zložkách o čom svedčia aj oscarové nominácie), pritom výborne zahrané (okrem už spomínaných 2 dám je presvedčivý i pochybujúci právnik Jamesa Stephensona, ktorý elegantne zvláda rozporuplnosť svojho rozhodnutia - najmä silná scéna záverečného pladoyer). A čo sa týka príbehu, ktorý nie je najsilnejšou zložkou, jeho podanie z neho ťaží maximum a dosahuje vysokú efektnosť, ktorá sa smelo môže porovnávať s podobnými filmami Alfreda Hitchcocka. Proste silné 4* a moja veľká spokojnosť s týmto dielkom. ()
Na celém Listu mi hodně vadily především dvě věci a bohužel si nemůžu odpustit kritiku ani přesto, že pravděpodobně mají své místo i v knižní předloze. Celou dobu mi připadalo, že exotické prostředí zde hraje jenom na efekt, že se svým způsobem snaží "koupit si" diváka, když pro příběh mělo téměř nulový dopad. To souvisí i s věcí druhou, tedy dost odsuzujícím a omezeným pohledem na exotickou kulturu. Nebýt tohoto, asi bych neměl co vytknout, naopak z celého trojúhelníku jsem byl nadšen. Výborná byla jak femme fatale, tak její manžel a samozřejmě i nerozhodný advokát stojící mezi nimi. Největší chválu si ale bezpochyby zaslouží kamera, právě ta totiž celou dobu udržuje výbornou atmosféru. ()
Není to můj první film od Wylera, zbožňuji Bette Davis, Wylerovy filmy mě nikdy nezklamou, proto jsem nemohla vynechat ani List (někdy také znám jako Dopis). Pro mě prostě vražedná kombinace. Film, odehrávající se převážně v interiérech, má díky tomu svůj náboj a své kouzlo, Bette je tradičně skvělá. Je tu spoustu detailů, na které musíte dávat pozor. Ač je to kvalitní film se vším všudy, nestane u mě na žebříčku mezi těmi nej. Bette má lepší role i filmy, William Wyler má také lepší filmy. Kvalita, ale chtělo by to ještě něco trochu víc... ()
Reklama