Réžia:
Mia Maariel MeyerKamera:
Falko LachmundHudba:
Dürbeck & DohmenHrajú:
Hanno Koffler, Dora Zygouri, Anna Blomeier, Andreas Döhler, Lilith Julie Johna, Robert Stadlober, Antonio Wannek, Ferhat Keskin, Hussein Eliraqui (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Degradovaný stavbyvedoucí Rainer bojuje nejen o přežití, ale také za sociální spravedlnost na staveništi. (Cinemax)
Videá (1)
Recenzie (2)
Filmů, které se odehrávají na staveništi, se u nás v padesátých promítala spousta, ať už sovětských nebo českých. Bohužel jsem je všechny propásl, protože v té době jsem ještě do kina nechodil a televize tenkrát neexistovala. Něco málo se mi podařilo shlédnout později. Tyto filmy však mají celkem standardní zápletku, takže s jistou nadsázkou lze říci, že když člověk viděl jeden takový film, je to, jako kdyby je viděl všechny. Každopádně mám v oblasti filmů se stavební tematikou značný divácký deficit, pročež mě zajímalo, jaká dramata se odehrávají na stavbách v současném Německu. Pokud se někdo těší, že uvidí záběry budování přehrady nebo elektrárny, bude zklamaný. Je tam k vidění leda tak míchačka na beton a sem tam někdo bouchne kladivem do zdiva nebo veze kolečko s materiálem. Film je totiž spíše sociálním dramatem, které ukazuje třídní rozpory v kapitalistické společnosti. Vypadá to, že chudoba některých příslušníků dělnické třídy v Německu je otřesná, a to tam mají vyšší platy a levnější potraviny než u nás! Že je kapitalistický systém odporný vykořisťovatelský hnus, je známo už dávno, ale ani v lidově-demokratickém režimu NDR nebyli Němci spokojení. A národně-socialistický režim v období Říše byl už vůbec průšvih. Uvidíme, jak jim bude vyhovovat chalifát, za jehož zavedení se v Německu v poslední době opětovně demonstruje. V průběhu dějin vyklíčila různá semena hněvu v Německu již vícekrát a to, co z nich vyrostlo, pokaždé udělalo v Evropě pěkný mazec. ()
Skromný, ale pěkný film, založený na houbařském pravidlu, že při nálezu jedné plodnice houby (či svině), se v blízkosti bude s největší pravděpodobností vyskytovat větší množství hub (či sviní) různého stáří, velikosti a stadia rozkladu. Otázka, co poskytuje podhoubí k růstu, je nasnadě a odpověď také. Velmi dobře zrežírované herecké výkony Kofflera a dětských hereček i sympaticky suše zachycené prostředí průmyslového okraje města drží Saat pohromadě a dodávají bezvýchodnému rodinně-sociálnímu dramatu tak často chybějící punc uvěřitelnosti. ()
Reklama