Obsahy(1)
Jistě existují situace, které se téměř nezměněny mohou přihodit v jakémkoli věku - ve dvaceti, čtyřiceti i šedesáti. Když ve svém bytě naleznete cizího muže, můžete si právem pomyslet, že jste dopadl svou ženu (partnerku, milenku atd.) při nevěře, ačkoli vše může být jinak. Jednotlivé příběhy se navíc vyznačují tím, že v nich znějí pokaždé totožné dialogy. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (23)
Ačkoliv velmi rád nacházím filmy, které se zcela odlišují od tradiční produkce a některé z nich mě dokážou skutečně hodně nadchnout, se samoúčelnými experimenty mám většinou problém. Nápad vystavit film ze tří povídek, z nichž každá má jiný děj, prostředí i postavy, ale úplně stejné dialogy, je bez diskuze velice originální, rozporuplnější zůstává samotné provedení. Během úvodní povídky jsem měl pocit, že umění je zde spíše prokoukat se filmem ze strany diváka, Skolimowského styl mi těžce nesedl. Kdyby se celý film nesl ve stylu první povídky, asi by skončil z mé strany někde na hranici odpadu a kdybych nebyl zvědavý, jak si tvůrci naloží s experimentem použít stejný dialog v dalších povídkách, asi bych to možná ani úspěšně nedosledoval. Solanova povídka už ale byla naštěstí pro mě dobře koukatelná, rovněž herecky i umělecky zajímavá, ač k úplnému nadšení mi stále cosi chybělo. A pak přišla na řadu závěrečná povídka od Zbyňka Brynycha, která pro změnu i sama o sobě zaváněla úžasnými (nejen) scenáristickými nápady a nadchla mě konečně tak, jak jsem si to přál od celého filmu. Vizuální hrátky s černobílou kamerou zde vytvořily podívanou ve stylu avantgardního videoklipu, v němž v detailně vystylizovaných obrazech krásně vyniká fascinující minimalismus Jozefa Kronera a v protikladu k němu zas půvab nestárnoucí Ljuby Hermanové. Využití oněch místy podivných útržkovitých dialogů ze života tentokrát v rámci jevištní hry nabralo do třetice ve filmu originální rozměr navíc. Film s číslicemi 20-40-60 v názvu by u mě za jednotlivé povídky získal hodnocení s číslicemi 1-3-5. Jako celek vnímám rozhodně zajímavý počin československé nové vlny, jež se v tomto filmu navíc hodně ponáší na tu původní francouzskou: mj. obsazením jednoho z klíčových herců tohoto filmového hnutí (Jean-Pierra Léauda, byť zde mě svým výkonem nijak neoslovil) a také průvodním hudebním motivem, který se lehce ponáší na část slavné melodie z filmu Muž a žena, na nějž i zdejší tvůrci navazují ústředním tématem. Váhám mezi 3* a 4*, jen ty děsivé dojmy z úvodní povídky mi brání jít výš. Také cítím, že podruhé se už na tento film asi nepodívám. Myslím, že ono přirovnání k výstavbě moderního umění je ze strany troufalky výstižné. 65% ()
Muž a žena nikoliv po dvaceti, ale hnedle po dvou letech. A za ústřední geniální nápad by se nemuseli stydět ani Godard spolu s Truffautem. Místo Anouk Aimée a Jean-Louis Trintignanta se v hlavních rolích vystřídají tři páry a pokaždé je jeden z nich dabován. A dokonce ani to mi nevadilo, abych si užívala tak krásné novovlnění. ()
Experiment, ktorý je až príliš experimentálny. Čakal som oveľa viac prepracovaný dialóg v kombinácii s obrazom. Tak, ako to bolo, dialóg sedel len v jednej z dvoch epizód, o tretej ani nehovoriac, to už vôbec nedávalo zmysel. Na to, že som dnes videl skvelo zreštaurovaný film vo výbornej kvalite, som očakával úplne iný zážitok, a malo ma varovať aj tunajšie priemerné hodnotenie. Myslím, že je tentokrát primerané. –––– Vraciam sa preto, aby som mohla znova odísť. ()
"Novovlnné" experimenty boli v slovenskom filme od polovice 60-tych rokov bežné, niekedy však kontraproduktívne. Osobne znesiem len určitú dávku experimentov, tu sa rovnaký dialóg použil v troch poviedkach, čo je síce zaujímavá myšlienka, ale po obsahovej stránke film trpel. Paradoxne posledná, možno najslabšia poviedka bola aspoň vizuálne prepracovaná a dodala požadovaný umelecký rozmer. Potešila ma orchestrálna hudba Braňa Hronca a jeho orchestra. ()
Šedesátá léta nabízala řadu zajímavých experimentů, které měvesměs baví. Nápad předvést tři různé filmové povídky se stejným dialogem s odstupem dvaceti let mě nadchnul. Možná by to kouzlo bylo znásobeno, kdyby divák o této skutečnosti nevěděl. Lečo tento moment překvapení jsme byli ochuzeni. Přistihla jsem se, jak už u prvního příběhu v hlavě šrotuje, jak asi bude vypadala druhý příběh ... U toho druhého už jsem se mírně nudila, protože díky nastavenému dialogu jsem věděla, co přijde a provedení bohužel příliš nepřekvapovalo. Líbila se mi třetí povídka, kde se podařilo se znastavené šablony krásně vylhat a bavily mě krásné grimasy Jozefa Krónera. Dialog byl dostatečně avantgardní, zajímavé bylo i výtvarné zpracování (byť jsem se z titulků nedověděla, kdo to měl vlastně na svědomí ...), ale nemohla jsem se ubránit dojmů, že vnější efekty přebyly děj. Kamera byla u prvního příběhu až příliš divoká, sice to mělo svůj výzhnam, ale mému oku to příliš nelahodilo. Počin zajímavý, ale připadala jsem si jako na výstavě moderního umění - sice se podívám, ale denně bych na to koukat nemohla. ()
Galéria (6)
Fotka © Slovenský filmový ústav
![Dialóg 20-40-60 - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/381/160381499_e4975e.jpg)
Zaujímavosti (2)
- Natáčalo sa v mestách Bratislava a Viedeň. (Raccoon.city)
- Jean-Pierre Léauda (Adamík) namluvil Stano Dančiak, Joannu Szczerbic (Magda) namluvila Eva Mária Chalupová, Janu Glazerovou (Klára) namluvila Božidara Turzonovová, Jiřího Vršťalu (Fabián) namluvil Slavomír Záhradník, Jiřího Holýho (kouzelník) namluvil Štefan Kvietik, Ljubu Hermanovou (herečka) namluvila Jela Lukešová. (ilclassico)
Reklama