Réžia:
Jean-Pierre MockyKamera:
Léonce-Henri BurelHudba:
Gérard CalviHrajú:
Claude Rich, Henri Poirier, Michel Serrault, Paola Pitagora, Michael Lonsdale, Catherine Rich, René-Jean Chauffard, Jean-Pierre Mocky, Jean Tissier (viac)Obsahy(2)
Restaurátor rukopisů využije svých profesních dovedností k vyhotovení falzifikátu, který mu dovolí se podruhé oženit, aniž by musel podstupovat svízelné rozvodové řízení. Následně se rozhodne – nikoli nezištně – pomáhat ve velkém i jiným občanům toužícím vymanit se z manželských pout. (NFA)
Recenzie (37)
„Pokrytecká morálka! To znám, mě taky honí, protože nedělám, co dělají druzí.“ Trochu mainstreamovější Mocky, než jsem zvyklý, nicméně opět se svérázným hlavním hrdinou v revolučním útoku proti konvencím, navíc s tradičním šarmem francouzských komedií. Do námětu zde Mocky přetavil i kousek z vlastní zkušenosti, kdy zápis o něm a jeho rodině na matrice byl kdysi na počátku války zfalšován pro možnost útěku před nacisty do Alžíru, přičemž do konce života pak zůstal ve spisech s falešným datem narození. Inspirován touto příhodou stvořil v tomto filmu hrdinu, který pomocí padělání matričních spisů s ušlechtilým cílem začíná pomáhat lidem i v novodobé mírové společnosti. Slizký dobrosrdečný Matou tímhle poťouchlým způsobem řeší problémy manželství, která upadla s prožitými léty obou partnerů až do otravného a nudného stereotypu. Nikoliv náhodou je v této hříce s revolučním duchem přítomný symbol kopretiny, který odkazuje na hnutí hippies hlásající svobodu, mír a lásku. Ačkoliv nejsem zástancem zcela volné morálky či absolutní svobody, když zazní ve filmu pěkná zamýšlení (např. „Žijeme jak mravenci a zahyneme, když porušíme zákon mraveniště. Jenomže my nejsme mravenci. Jsme lidé! A člověk má právo riskovat za svobodu.“), ocitám se s Mockym na jedné myšlenkové vlně a přidávám se s chutí k jeho snění o nikdy neuskutečněné revoluci v manželských vztazích, o prosazení změny v morálce, s cílem vymanit se z pout jistých zákonů poznamenaných dávnou, pro někoho možná již opravdu i zastaralou tradicí. Vždyť kolik takových již napůl vyhaslých manželství existuje kolem nás a nadále přetrvává jen kvůli finančnímu zajištění či strachu z rozvodového řízení a ze samoty? A nejen v tomhle směru vnímám Přátelé kopretiny jako velmi povedenou komedii se závěrem téměř fantaskním. Jde samozřejmě o spoustu humoru od gagů ve stylu grotesky, přes řadu vtipných situací až po báječné dialogy. A když si k tomu připočtu původní český dabing, v němž Michela Serraulta neopakovatelně namluvil Vladimír Menšík, své váhání mezi 4 a 5 kopretinami (hvězdičkami) vyřeším zaoukruhlením směrem nahoru. [90%] ()
Roztomilá a gagy nabitá komedie specialisty žánru Jeana - Pierra Mockyho, jehož tvorbu u nás zas až tak neznáme. Objevuje se tu také skupina u nás neznámých, ale ve Francii populárních komiků. Francis Blanche (málem Četník ze Saint - Tropez) jako inspektor Leloup a halvně můj oblíbený Michel Serrault. Dabuje ho - světe div se - Vladimír Menšík. On se vůbec dabing téhle komedie povedl i ve vedlejších rolích (Kopecký, Libíček...). Zajímavostí určitě je, že manžele Matouzecovi (tedy Matoua a jeho původní ženu Fanettu) ztvárňují skuteční manželé Claude a Christine Richovi a v českém znění jim propůjčili hlasy také skuteční manželé Luděk Munzar a Jana Hlaváčová. ()
Téměř konvenční Mocky, ale pořád dostatečně ulítlý. Vážený restaurátor se stane falzifikátorem-revolucionářem, policisté si v práci opékají městské holuby, aby snížili jejich populaci a jejich "důmyslné" pasti na polapení falzifikátora stále selhávají. Jiskření mezi Claudem Richem a Paolou Pitagorou dodává patřičný romantický lesk, křepčení Francise Blanche mi zase připomnělo nejlepší léta pana účetního Fantozziho a hlášky opět dokonale šokují "Teď máte nezákonnou manželku a zákonnou milenku". Úsměv se mi přes hihňání zase měnil v hlasitý smích a i když se mi tu raritní Menšíkův dabing příliš nelíbil, tak nelze než jít za se do plných. ()
Jeden omšelý americký vtip říká, že udělat z katastrofy veřejně prospěšnou událost znamená zjistit, že letadlo, které se právě zřítilo, bylo plně obsazené právníky. Tahle klasická francouzská komedie si střílí jednak z advokátů, kteří parazitují na manželských konfliktech a zdlouhavém rozvodovém řízení, jednak ze samotného faktu nestability manželských svazků v moderním světě. Hlavní hrdina přišel na rychlý a účinný způsob, jak skoncovat s manželstvím a nepřidělávat si přitom starosti s byrokracií. Drobná úprava v úředních dokumentech může nesmírně usnadnit život. Slušný scénář, kvalitní obsazení a příjemně humorná nadsázka. Celkový dojem: 90 %. ()
Výměna manželek po francouzsku, čili s šarmem a nadhledem, nabízí sympatickou zábavu na jedno použití. Upřednostnila bych větší akcent na právníky, kteří přichází o své snadno vydělané peníze, místo zbytečných gagů, které se místy hodně blížily k trapnosti (plížící se policisté). Jedna hvězdička navíc za český dabing, při němž jsem se slzou v oku zavzpomínala na zašlou slávu českého dabingového umění. ()
Galéria (21)
Zaujímavosti (1)
- Herce Michaela Serraulta v českém jazyce nadaboval Vladimír Menšík, který se dabingu věnoval jen velmi výjimečně. (Terva)
Reklama