Obsahy(1)
Hlavní hrdina Rodion Raskolnikov (Georgij Taratorkin) je chudý student, který nemůže pokračovat ve studiích na univerzitě, protože na to nemá peníze. Jeho sestra se mu snaží pomoci tím, že se chce provdat za bohatého, ale neoblíbeného muže. Rodion s tím nesouhlasí a kvůli penězům zabije starou lichvářku. Zločin mu projde, ale trpí výčitkami svědomí, kvůli kterým se nakonec sám udá. Jediná Soňa (Taťjana Bjedova) při něm stojí až do konce.
Raskolnikov rozděluje lidi na dvě skupiny, na slabé a silné. Dle jeho názoru si silní mohou dělat, co chtějí, zákon pro ně neplatí. Zabitím lichvářky si mimo jiné chce ověřit, do které skupiny patří on sám.
(Gwin)
Recenzie (30)
Podle mnoha lidí je právě Kulidžanovo zpracování nejlepší. Možná za to může velká doslovnost, která bývá u mnoha milovníků literární předlohy vyžadována. Což ale podle mě je u filmu, na tak znmého díla málo. Málokdo přece sleduje osud Raskolnikova kvůli tomu, aby se dozvěděl, jak dopadne. ____ Pro mě byla nejzajímavější první půlhodina snímku. Už úvodní titulková sekvence, v níž Raskolnikov běží před četníky slibovala zajímavější uchopení románu. To podpořilo i čtení matčina dopisu, které se odehrálo v rozhovoru s Raskolnikovem. Nejzajímavější pro mne byla scéna prvního setkání Raskolnikova s Marmeladovem v hostinci, kde hospodský jakoby napovídal otázky do jejich rozhovoru. Zbytek filmu však již v těchto zajímavě nastíněných invencích nepokračuje, což je škoda. ____ Zajímavost snímku podtrhují velmi dobré herecké výkony a širokoúhlý obraz. Po jeho skončení jsem se však nemohl ubránit pocitu, že snímek měl nakročeno mnohem dál, než kam se nakonec dostal. ()
S knihou od Dostojevského som sa trápila mesiace. Nie preto, že by bola zlá, bola náročná, no stála za to, vyvolala vo mne silné emócie. Tejto adaptácii sa to nepodarilo. Scenár bol dobrý,stopáž mi neprekážala, boli tu všetky dôležité momenty, skrátene akurát, nič nechýbalo, nič nebolo navyše. Herci boli dobre typovo obsadení. A predsa to bol len slabý odvar z knihy. Akási divadelnosť, ktorá knihe veľmi pristala, tu škodí a uberá hlavnej idei na sile. A neskutočne mi chýbali Raskoľnikove myšlienky, ktoré podčiarkovali jeho prerod. ()
Majstrovsky spracovaná literárna predloha s vynikajúcimi hereckými výkonmi a zaujímavou kamerou. Mám rada Dostojevského s jeho hlbokou analýzou ľudskej duše, riešením morálnych dilem a filozofickými úvahami. Nútia k zamysleniu a pomáhajú uvedomiť si, čo je dôležité a správne. Odkaz pre Aqualunga: Dá sa žiť s vraždou alebo nie? Áno, dá! Plánovaný Raskolnikovov zločin je vedomý, a tým aj hroznejší a ťažší ako napr. náhly skrat v afekte a bolesti - ako u otca v Bergmanovom Prameni panny. Vražda je však stále vraždou, a katarzia s pokorným prijatím trestu je pre odpustenie a pokoj duše v oboch prípadoch nevyhnutná! Úprimné priznanie viny, hlboká ľútosť a zmierenie sa s Bohom, Tvorcom a Darcom života je podmienkou pokoja a pochopenia pravdy: Zabil som, ale je mi odpustené. Napriek mojej biede...SOM MILOVANÝ...a MÁM NÁDEJ..... ()
Keď som pri Viscontiho verzii Bielych nocí písal, že Rím tej poviedke sluší viac, Zločin a trest sa, naopak, musí zákonite odohrávať v ruskej biede a chudobe. Adaptácia je to presná (aj keď samozrejme; predloha je dynamickejšia) a dve tretiny jej neskromnej stopáže som za jedinú výraznejšiu slabinu považoval, že predstaviteľka Soni nevie hrať (zvyšok castu super; Raskolnikov aj všetci, a zvláštnu zmienku zaslúži Duňa, ktorá bola krásna a v scéne s revolverom priam ikonická). No a potom pokazili všetky tri moje najobľúbenejšie scény a tak si teraz hovorím, že prečo to vlastne muselo trvať tri a trištvrte hodiny? SPOILERy: Posledné ťaženie Kataríny Ivanovny skrátené, ukrátené o pochodovanie a šaškovanie. Tá scéna tým utrpela. Koniec Švidrigalova mimo záber. Odíde do tmy a potom ho už len spomenú ústne. Film tak prichádza o najsilnejší moment jednej z naj-nejednoznačnejších postáv literárnej histórie. A na záver na Sibíri nevyšiel čas vôbec. ()
Dostojevského román Zločin a trest je náročné sfilmovať, má svojský jazyk a ľudskú dušu analyzuje precízne a do hĺbky a dokáže prinútiť čitateľa k zamysleniu. Kulidžanovov film sa popasoval s nástrahami knihy dokonale a podarilo sa mu vystihnúť charaktery postáv a taktiež aj vykresliť exteriéry. Tie sú studené a odťažité, podobne ako téma, ktorej sa kniha/film venuje. Mladý Taratorkin sa zhostil postavy Raskolnikova na úrovni, hoci v niektorých scénach posobil teatrálne. ()
Reklama