Kamera:
Vladimír JašinaHudba:
Milan NovákHrajú:
Jozef Kroner, Ivan Krivosudský, Eva Krížiková, Adam Matejka, Ondriš Jariabek, Alojz Kramár, Ivan Mistrík, Bohuš Králik, Jozef Sodoma, Branislav Koreň (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Tri filmové poviedky, nakrútené podľa literárnych predlôh Petra Karvaša. Obhajoba práva na súkromný smútok, kritika propagandistických lží uverejňovaných v novinách a kritika alkoholizmu na pracovisku, sú spojené zasadaním fiktívnej komisie, hodnotiacej dostatočnú kritickosť schvaľovaného filmu. Celovečerný hraný debut režisérov Petra Solana a Františka Žáčka je jedným z prvých výsledkov mierneho uvoľňovania situácie v polovici päťdesiatych rokov. (RTVS)
(viac)Recenzie (18)
Na stejný způsob, jako český film Zaostřit, prosím!, vznikla povídková satira i ve slovenském filmu. Hranice je tenká, ale zatímco český film je nehodný Friče, tento slovenský lze vnímat jako dílko přijatelnější vzhledem k tomu, jaké všechny žánry tehdy ve východní polovině republiky stále ještě chyběly. Oba filmy jsou výsledky požadavků z konferencí Svazu československých spisovatelů v letech 1954 a 1955. Povídková sbírka Petera Karvaše Čert nespí (1954) nabídla hned několik celků, z nichž Smutný káder a Typický prípad jsou z cyklu Příhody nenápadného mládence a finální povídka Vel'korysá kampaň z cyklu Bezúhonné podobizny. Pro tvůrčí tým to byla série zajímavých výzev, hlavní herci měli každý po čtyřech různých úlohách, debutující režiséři a kameraman vzbudili naděje. Solan sám chtěl pokračovat v přepisu další povídky z Karvaše, ale Prípad Barnabáš Kos se dočkal premiéry až v roce 1965. ()
Čert nespí je buď komédia, satira, alebo veselohra. V každom prípade je však značne ťažkopádna a nevtipná a to sa nezhoduje ani z jedným spomenutým termínom. Svetlé momenty má, satirická svojim spôsobom tiež je, ale nie spôsobom vtipným. Všetci herci sú nesympatickí, či skôr sú tak naštylizovaní, že sú nesympatickí. Dokonca aj Kroner a to je potom sklamanie. Ale dobre, raz som sa uchechtol. ()
Kdyby čert spal, tak by nebylo něco v pořádku. Lidé si o něm dříve vypravovali příběhy, zobrazovali si ho kresbami, aby si ho nějak zkonkretizovali. Film se věnuje čertům od počátku kinematografie, a tak i český film nezůstává lhostejným a filmaři najímají herce, aby hráli čerty. Na čerty nemá vliv žádný politický systém, ale v kapitalismu se jim daří dobře, mají ho raději, než jiné režimy. Socialismus se pokoušel čerty vymýtit, ale neúspěšně. Nacisti se s čerty hodně kamarádili, katolíci o něco méně... ()
Ja satiru moc nemusím. Všetky tri sfilmované poviedky sú postavené na rovnakej schéme omylov a nedorozumení, ktoré spája 5 hlavných postáv - okrem Krivosudského(ktorý stále hrá Kvasničku) - sa všetky vo svojich polohách menia. Film aj napriek tomu, že obsahuje veľa úsmevných miest, skôr nudí. Jednak preto, lebo sa dotýka pre mňa nezaujímavej témy, ktorá bola aktuálnejšia v dobe svojho vzniku a dnes pôsobí menej trefne a hlavne nezáživne. Podpísal sa na nej čas a okrem faktu, že poukazuje na začiatky niektorých významných slovenských hercov a že sa jedná o prvý režijný počin Petra Solana, je to satira, ktorá v súčasnosti mladému človeku nemá veľmi čo ponúknuť. Rozhodne oceňujem spôsob akým boli poviedky pospájané aj určitú hyperbolizáciu postáv, ale nepostrehol som tam ani jednu pamätnú scénu. Žiadalo sa mi tam niečo skutočne kritické a nadnesené - čo v konečnom dôsledku na konci filmu spomenula aj postava riaditeľa zahraná Bohušom Králikom. Film, ktorý zostal pre mňa na pol ceste a na ktorom sa čas a doba podpísali viacej ako by sa na film podobného razenia patrilo. ()
Nie príliš vtipné, no zato veľmi trefné. ()
Tri poviedky s pomerne roztomilo štylizovanými postavami, založené na rovnakej schéme: Zamestnanci fabriky začnú podozrievať svojho zvláštne sa správajúceho kolegu, že chce ohroziť výrobu ich firmy, pravidelné dodržiavanie (či prekonávanie!) plánov a nebodaj sa možno i dal na buržoázne chodníčky. Prenasledujú ho, idú odhaliť jeho zlotrilé plány, aby zistili, že išlo o nedorozumenie a kolega mal pre svoje správanie veľmi rozumný a jednoducho vysvetliteľný dôvod. Súdruhovia sa tľapnú po čele, ako ľahko sa nechali napáliť a pokračujú vo veselom budovaní svetlých zajtrajškov. Ako už tu trefne poznamenal niekto v komentároch - exemplárny príklad aké pyčoviny riešili komunisti. Solanova skvelá 60s tvorba sa našťastie už proti naivnému socialistickému realizmu vyhranila. ()
Cert nespi je len podpriemerny film od rezisera Solana a dalsi prakticky dokaz, ze Slovaci v zivote nevedeli natocit kvalitnu komediu. To skor Cesi alebo este viac Taliani s Bud Spencerom a Hillom. 33 % ()
Ve své době ? ()
Zvlášť první povídka je povedená (*****). Taková roztomiloučká. Další dvě povídky jsou stavěné docela podobně, takže už mi příšly trochu předvídatelné a ne tak zábavné (***). Pořád jsem se na to ale s chutí dodíval: moudra/hlášky (jak je libo) se ozývají v podstatě až do úplného konce. Navíc jsou tu skvělé rámovací scénky se schvalovací komisí. Takže asi následovně, soudruzi: Nemám k filmu vážnější připomínky, vydávám doporučující stanovisko. ()
Prvni velka slovenska filmova kritika socialistickych pomeru, ktera nasledovala po mirnem umeleckem uvolneni po prazske celostatni konferenci o satire v listopadu 1954. Dvakrat vtipne mi to pri shlednuti o pulstoleti pozdeji neprislo, ale pokud chcete nahlednout do zde karikovane dobove mentality (kdy se napriklad v prvni povidce dela ze smutku zamilovaneho soudruha Kvasnicky politicky problem, protoze "v dnesni dobe prece nema clovek duvod byt smutny!"), tak je to vyborny studijni material. Mnohe satiricke momenty (neuveritelny pribeh muze, ktery si poda zadost, a ackoliv nema zadne konexe, dostane za tri tydny byt) by se navic daly s prehledem aplikovat i na dnesni dobu. ()
Nuž, ako prvé vety filmu upozorňujú, tento film je zlý. Hlavne pre ľudí, ktorí nechápu alebo nemajú radi satiru. Je to veru ťažká disciplína. V polovici 50-tych rokov sa volalo po satire, aby sa poukázalo na nedostaky v spoločnosti, a ľudia sa tak mohli poučiť a vyvarovať sa do budúcnosti. V súčasnosti nikto satiru nepotrebuje, všetko je už jasné. Všetky štyri príbehy sú z pracovného prostredia, formálne sú si dosť podobné. Aj centrálne postavy sa opakujú, preto ich hrajú tí istí herci. Trochu ako commedia dell'arte. Ale poriadne absurdná. Hlavne vďaka šéfovi, ktorý sa dokáže zo všetkého vykecať, a zástupu jeho agilných prisluhovačov, ktorí vetria, čo sa od nich očakáva. Určite nejeden zamestnanec kapitalistickej firmy by dokázal dať týmto postavičkám mená svojich kolegov. Zábavné je tiež vidieť mladých hercov, ktorých si poväčšine pomätáme len ako starších pánov a dámy. Tak, súdruhovia, držte sa! ()
Snímek poskládaný ze tří satirických povídek literárního autora Petera Karvaša, který svou sbírku povídek vydal v knize pod společným názvem ´Čert nespí´. od čehož je také název snímku. Karvaš se svými povídky kriticky strefoval do nejrůznějších buržoazních přežitků a to jak ve veřejném, tak v tom soukromém životě. Pokaždé se zaměřil na určitou vzniklou problematiku, kterou bylo potřeba politicky vyřešit, a vždy to pojal právě oním satiristickým důvtipem. Stejně jsou stavěny i povídky zfilmované, které jako celek pro jednoznačný povídkový film propojuje filmová schvalovací komise, která výsledné zfilmované povídky shlédne, okomentuje a pojme s patřičnými výhradami a návrhy změn. Takže vše má svou jednotnou šablonu a to v zájmu patřičností vládnoucí strany své doby. Humor především konverzační a vždy cílen k politickým nepatřičnostem. Obhajoba práva na soukromý smutek, kritika propagandistických lží zveřejňovaných v novinách a kritika alkoholismu na pracovišti. Ono, když se na to podíváme s odstupem doby vzniku a režimu, v podstatě se na těch povídkách v jádru věci na dnešní dobu zase až tak moc nezměnilo. V charakteru postav, ze kterých se dělá legrace, by se i dnes mohl leckdo poznat. Jasně, povídky jsou vytvořeny v rámci podpory dobové politické situace, ale to nic nemění na stavu věci. Skutečně to stačí jen mírně upravit v zohlednění na dnešní dobu a hotovo. Společensko-politická satira z 50. let především ukazující, že se na koncepci satiry po léta nic nezměnilo. ()
Svojrázny príspevok do témy satiry na slovenskom filmovom poli. Znateľný lowcost, ale vôbec nevadí. Poviedky kostrbaté, no herci nebojácni a zapamätateľní, hlavne Bohuš Králik a Ivan Krivosudský. Králikova hláška "vydra alkoholizmu sa priblížila k múrom našej fabriky" je hovadsky dobrá, kupodivu aj zvyšok scenára. Film pobaví, ale neubráni sa dojmu čo ním chceli tvorcovia vlastne povedať, lebo haniť socializmus v 50. rokoch by bolo nedobré a tak aj poviedky končia neucelene. ()
Exemplární příklad, jaké pyčoviny řešili komunisti. To jsme se mohli urvat, abychom alespoň "neztratili stopu", když kapitalisti podvratně ve svých továrnách makali a bohatli včetně vykořisťovaných západních dělníků a rolníků. Pokud to dokázali komunisti takhle zazmrdovat za pouhých 8 let od slavného únorového vítězství, tak je s podivem, že před revolucí vůbec byly v obchodech alespoň banány. Vlastně počkat, žádné banány v obchodech nebyly! ()
Satirický poviedkový film, prepojený mudrovaním Komisie pre schvaľovanie humoru, irónie a satiry, sediacej v nevykúrenej kinosále a kriticky sa vyjadrujúcej k obsahu jednotlivých príbehov. "Kde je satira, tam sme my!" V prvej sa vedenie podniku a kádrové oddelenie zameria na podozrivú nebudovateľskú melanchóliu súdruha Kvasničku. "Správal sa podozrivo, k obetavej starostlivosti o človeka, ktorou ho zahŕňali, priam sa obracal chrbtom. Rozkladný, úpadkový, celou svojou podstatou buržoázny smútok šíril sa od neho v mocných vlnách a zamáral všetkých, čo sa mu s nasadením vlastnej kože chceli priblížiť." V druhej súdruh Kvasnička nadobudne podozrivo rýchlo bytovú jednotku, čo nedá spať kolegom ani novinárom a snažia sa prísť na skutočný dôvod zrýchleného byrokratického postupu. "To by tak bolo, podať si žiadosť a dostať byt! Kde sme?!" Do tretice na pokyn povereníctva zaháji podnik boj proti alkoholizmu, reálnych opilcov prehliada a zameria pozornosť na súdruha Kvasničku odnášajúceho prázdne fľaše. "Táraniny, človeče, vymýšľaš si senzácie ako buržoázna tlač!" Problémy sa vždy ukážu byť hlúposti, ktoré sa jednoducho vysvetlia, ale kým sa k tomu dospeje, komisie a poverené orgány majú okolo všetkého kopu frázovitých rečí, neoverených dohadov a hľadania triedneho nepriateľa. Potešili herci zamlada, napríklad Július Vašek s kučeravou šticou bol čarovný, tiež dobrácky Ivan Krivosudský alebo uvedomelá Oľga "sme za alebo proti?" Vronská, väčšina hrala vo všetkých troch poviedkach, piati dokonca aj v komisii. Ako ukážka dobového a vtedy asi aj odvážneho humoru to bolo fajn, ale bránicu som si nepotrhal. Za troch osolených mládežníkov. PS SPOILER: Vtipný moment je v úplnom závere, kedy predseda komisie komisie burcuje k tomu aby satira zasahovala aj povereníkov (ministrov) a ešte vyššie, na čo členovia komisie zdesene utekajú preč. ()
První povídka takový Kafka až Orwell za 5 hvězd, zbytek naopak hodně špatný. ()
Idilka päťdesiatych rokov. Bodaj by sa vtedy riešili len takéto "problémy". Ale atmosféra bola verná - dynamický hudobný podmaz pri každej hlúposti, divadelné prehrávanie hercov, dialógy prešpikované budovatelskymi frázami - ach ako som rád, že už je to za nami. Alebo... žeby ešte nie? ()
Kritika socializmu za bývalej éry bola veľmi nebezpečná. Z odstupom času ked pozrieme tento film, zistíme že sa toho veľa nezmenilo až na to, že vo vláde je niekto iný.... ()
Reklama