Réžia:
Slobodan ŠijanScenár:
Dušan KovačevičKamera:
Božidar 'Bota' NikoličHrajú:
Pavle Vujišič, Dragan Nikolič, Danilo 'Bata' Stojkovič, Aleksandar Berček, Neda Arnerič, Taško Načič, Slavko Štimac, Bora Todorovič, Slobodan Aligrudič (viac)Obsahy(1)
Filmová alegória z obdobia invázie nacistických vojsk do Juhoslávie. 5. apríla 1941, deň pred inváziou nacistických vojsk do Juhoslávie, putuje v starom autobuse po dedinskej ceste do Belehradu skupina ľudí. Dvaja rómski hudobníci ktorí po ceste stále spievajú o nemilosrdnosti ľudského osudu, starnúci vojnový veterán, sympatizant nacizmu, švihácky spevák, suchotinár a muž s pištoľou. Majiteľom autobusu je svetácky cynik Krstič a šoférom jeho usmievavý a stále veselý syn Miško. Po ceste priberú do autobusu kňaza a mladých novomanželov, ktorí sa vydali k moru. Po ceste sa tejto zvláštnej societe ľudí prihodí niekoľko prekvapivých udalostí, ktoré sprevádzajú neustále hádky, posmešky a prieky. Metaforický príbeh o Balkáne, zasiahnutom večnými konfliktmi a žabo-myšími vojnami, dokonca i v predvečer nacistickej okupácie. (STV)
(viac)Recenzie (96)
Kdo to tam zpívá? Dva cikánští kluci . Podmanivě. Za magickou a neuvěřitelně poetickou atmosféru vděčí tato satira právě jim. ()
Symbolická, satirická, veseloherní a trpká upomínka na příchod války do srbského kraje (6. dubna 1941) je scénáristou, populárním dramatikem Dušanem Kovačevićem, a debutujícím režisérem Slobodanem Šijanem vybudována na půdorysu epizodického road-movie a tragikomedie charakterů. Průvodčí Krstić, jeho poblázněný syn řídící vůz, veterán z války, zpěvák šlágrů, zapisovatel lidových vyprávění, nepříjemně chrchlající nemocný muž, lovec, novomanželé nebo bratrská dvojice zpívajících cikánů se postupně setkávají v rozhrkaném autobuse cestou do Bělehradu a překonávají jednu groteskní a nečekanou překážku za druhou, stejně jako vypjaté konflikty, vzájemné spory a sílící nárůst nesnášenlivosti a agrese. Ve svižném tempu a zcizován dynamickým rytmem cikánské písně spěje snímek metaforicky k zobrazení nesjednocené a nesmířené společnosti, jež si tváří v tvář válečné krizi nese do boje především skepsi, nespokojenost, neštěstí a osudovou tragiku. ()
(2x) ,,Propisi su propisi!" Tedy jo, předpisy jsou předpisy. Co se však může stát, když tenhle výrok řekne právě ten, kto předpisy právě porušil? Poměrně bláznivá a hodně svérázná komedie na cestách autobusem po balkánských polích a lukách. Inspektor, muž s puškou, cikánští muzikanti, živelní mladomanželé v svatebním šatu, bývalý vojenský důstojník, farář... a v koutě chlívek s růžovými prasátky! Krásná to sbírka pasažérů, která sama o sobě slibuje dávku plnou absurdního humoru i nepředvídatelných situací. Relatívně pohodová nálada filmu se postupně mění, když do této cesty zasáhne v pozadí přítomná 2. světová válka. Na film se možno dívat taktéž jako na existenciální podobenství o skupince náhodných lidí, jejichž osudy náhle spojil čas a prostor. Pro mne osobně krásný filmový zážitek z balkánské province, v ojedinělém stylu, který se bez diskuze dá nazvat tragikomedií. --------- ,,Jsme snad na stanici, že nastupuješ?! Autobus zastavil... ale ne kvůli tobě! Zastávka je o 200 metrů níž, tak si tam zaběhni. Možná to stihneš." :-) (100%) (poprvé viděno v rámci Challenge Tour 2018: 30 dnů se světovou kinematografií) ()
Vcelku výjimečná road movie, která nelétá s hlavou v oblacích osobních svobod a nadějí, nezabředá do nihilistických filozofií ani patetického poetismu, ale je písní docela obyčejnýho, místy i trošku posranýho, života, jemuž cesta rozhrkaným autobusem nemůže dodat žádnou další sloku, spíš naopak. Konečně Balkán, který mi sedl, veselá balada o malých lidech s malými osudy, laskavá, ale i krutá a hořká. A je mi jedno, že to bude znít jako klišé, ale chce se mi říct i pravdivá. Samo, že za pět. ()
Na výlet jedine s touto partiou a autobusom od Krstičov. Bola to vskutku zábava ... teda až na ten záver. ()
Ne tak svižné a vtipné jako Kusturica, ale stále zábavné a rychle to uteče. ()
Kdo to tam zpívá režiséra Slobodana Sijana, který proslul zejména v komediálním žánru, nese pověst jednoho z nejlepších jugoslávských filmů a jako k takovému jsem k němu přistupoval. Snímek je založen na oblíbeném schématu omezeného prostoru - v tomto případě autobusu jedoucím do Bělehradu a několika vzájemně se konfrontujících postav, z čehož vznikají ať už psychologické drobnokresby, tak úsměvné či tragikomické snímky. Měl jsem však pocit, že Kdo to tam zpívá si chce ukousnout z každého krajíce kousek - a není tak ve výsledku ani jedním. V zemích bývalé Jugoslávie se ale těší ze statutu kultovnosti, takže problém bude asi spíše v každém jednom divákovi. ()
Myslím, že o tohle se celou dobu snaží Kusturica, kdyby teda tak bolestně neklouzal po povrchu. Ve zdánlivém bezčasí srbského venkova projíždí zrezivělý autobus, v němž se městnají typizované postavy – šmelinářský průvodčí pro kterého jsou předpisy svaté, ale to neznamená, že by si nemohl bokem přivydělat. Jeho hloupý syn. Moralista, který se pohoršuje nad ostatními i ve chvílích, kdy se měl zamyslet jen sám nad sebou. Pár čerstvých novomanželů, kde ženich touží po domově a nevěsta po dálkách a dobrodružství. Světácký zpěvák, který se snaží dívku se závojem velkoměstem a dobrodružstvím svést. Veterán a lovec. Nemocný, který je při sebemenším nebezpečí nakažení vykázán do bezpečné vzálenosti. Dvojice cikánských mladíků, kteří celý příběh korelují svou nakažlivou písní, … Nesourodá společnost je uvězněna v dopravním prostředku a z rutinní cesty do Bělehradu se stává malá Odyssea, během které se charaktery jednotlivých postav schematicky vykreslují a satira kumuluje. Je totiž první den války, napětí mezi cestujícími houstne a vše spěje k tragickému konci nejen pasažérů, ale přeneseně i celé společnosti. ()
Smutno-smiešny príbeh plný podivných postavičiek juhoslovanskej dediny v podvečer invázie nacistických vojsk. Vykreslenie doby a charaktery sú veľmi dobré. Film mal premiéru v našich kinách v roku 1983. ()
ČESKOSLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČST 2 = 18.7.1985, v pôvodnom znení s titulkami (17.2.2011) ()
Jeden z nejlepších filmů, co jsem za poslední roky viděl...takhle rozepsat deset charakterů během 86 minut!!! - Přirovnal bych to asi k Fellinimu a Kusturicovi. Zážitek - krásná hudba - výborný casting - prostě klasa. ()
Cestovný film na balkánsky spôsob plný bláznivostí. Viete pozerať na film, ktorý je farebne dosť monotónny, je z vidieckeho prostredia a je to len brodenie sa poliami a lúkami plnými bahna za vojny, kde sa vojna prejaví až na konci, nie je zrovna pre mňa. Smútok otca za synom, záverečná tragédia aj napriek upozorneniam a vložky v podobe cigánskej muziky boli pre mňa najvýraznejšie momenty filmu. Ak mal tento film zobrazovať 40. roky 20. storočia, tak mu to vyšlo, lebo som mal pocit, že to bolo natočené omnoho skôr ako v roku 1980. Niektoré tragikomédie z Balkánu sa mi páčia, iné nie. Veľmi vnútorne hlboké to nebolo a tiež som sa nesmial, skrátka to na mňa pôsobilo ako krátka oddychovka z minulosti. ()
Jeden ze snímků, který ze mě udělal zřejmě doživotního fanouška jugoslávských filmů. ()
,,Že jim není hanba!" ,,Ale proč? My jsme sem přece přišli a šmírujeme je!" ,,Ale stejně!" Tento menzelovsky krásný snímek je příjemný míšenec mezi Hoří, má panenko a Postřižinami. A také ukázkový příklad toho, že málo peněz není argument pro kvalitu filmu. Na jeden autobus, pár lidí a jeden výbuch snad sežene peníze každý... ()
Cesta ze zapadlého venkova do Bělehradu růžovým ojetým autobusem, plným různorodých zemitých charakterů a další důkaz toho, že na přechody z absurdního komična rovnou do tragiky jsou balkánští filmaři odjakživa machři. Filmová výzva 2016 ()
Takový... skutečně drsný Florenc 13.30, zasazený do velmi lidského balkánského příběhu. Je obdivuhodné, jak jeden z nejkrutěji válkou zkoušených evropských národů, dokázal natočit tuto úsměvnou filmovou baladu. ()
Tento druh filmů mám nejraději, omezený prostor, mnoho zajímavých charakteru a zcela ucelený příběh bez zbytečných odboček. Scénář naprosto bez chyby, luxusně absurdní humor a všudypřítomný soucit, který divák váže k hluboce promyšleným postavám, které za své menší či větší chyby nakonci krutě zaplatí. Tento film nemůže nikoho zklamat. ()
Nesmál jsem se, spíš mi chvílemi šel mráz po zádech. 1) U nás téměř neznámý neobyčejně kultivovaný snímek se stal v Jugoslávii pojmem ihned po uvedení 1. ledna 1980. Dnes je snad nejcitovanějším balkánským filmem. V roce 1996 filmoví akademici Jugoslávie (AFUN) zvolili snímek za nejlepší srbský film za období 1947 - 1995._____ 2) Spoiler. Komentátor gaborovicmario na IMDb zajímavě vykládá smysl filmu (parafrázuji): Autobus představuje hromadu veteše, která se jen stěží prodírá zaostalým Srbskem. Postavy představují různé sociální skupiny a třídy. Hádky mezi nimi jsou běžné a typické, Srbové jsou známí pro neschopnost harmonického soužití a maloměšťáctví. Mlčící babka vzadu v autobuse představuje Smrt. Poslední výstřel padá z jejího úhlu pohledu. Každá postava odhalí své špatné stránky: zpěvák - svůdník, naivní ženich, budoucí zkažená nevěsta, hrdý válečný hrdina, nonšalantní lovec nebo přísný průvodčí, který okrádá cestující. Jen cikáni navzdory své chudobě a společenské marginalizaci nakonec přežijí._____ 3) Zaujal mě 33letý režisér Slobodan Sijan, 30letý scénárista Dušan Kovačevič (narozený, věřte nevěřte, ve vesničce Mrdjenovac - Мрђеновац) a Miodrag Kostič (harmonikář a vynikající cikánský zpěvák, neplést se současným podnikatelem, prý nejbohatším mužem Srbska)._____ 4) Mimořádně informativní stránku o filmu doporučuji prostudovat samozřejmě až po zhlédnutí snímku._____ 5) Snímek byl natáčen v největším evropském pískovém terénu Deliblatske Peščare (poušti) ve Vojvodině, kde je asi 300 km2 písku. _____ 6) Výstižný koment: Marigold._____ 7) Sviće zora u subotu / dan doleće iz daljine / siromasi ovog kraja / čekaju da sunce sine / jooj /_____ Za Beograd, firmom Krstić / upravo se narod sprema / sve razloge za put ima / samo sreće valjda nema / nema joooj /_____ Nesrećnik sam od malena / od sve muke pesme pevam / voleo bih majko mila / da sve ovo samo snevam / jooj /. ()
Skvělý film, vše výstižně za mně napsal Isherwood. ()
Tahle netradiční autobusová road movie má svoji poetiku a zajímavé postavičky, nicméně nápad se podle mě dal využít lépe. ()
Reklama