Réžia:
Wolfgang BeckerKamera:
Martin KukulaHudba:
Yann TiersenHrajú:
Daniel Brühl, Katrin Saß, Maria Simon, Čulpan Chamatova, Florian Lukas, Alexander Beyer, Burghart Klaußner, Michael Gwisdek, Marc Bischoff (viac)Obsahy(1)
Originálním a velmi humorným způsobem se k nedávné historii bývalého Východního Německa vrátil režisér Wolfgang Becker. Příběh začíná v roce 1989, kdy nadšeně socialistická paní Kernerová upadne do kómatu, když uvidí v televizi svého syna, jak se účastní protistátní demonstrace. V kómatu přetrvá celých 8 měsíců a zaspí tak pád berlínské zdi, sjednocení Německa i konečné vítězství kapitalismu. Po jejím procitnutí je pak na jejím synovi Alexovi, aby dle doporučení lékařů zabránil šoku, který by ji mohl zabít. Alex začne v panelákovém bytě o výměře 79m2 rozehrávat velkolepou mystifikaci. Paní Kernerová připoutaná na domácí lůžko si tak dále užívá socialismu a tv zpráv s líbajícími se soudruhy (netuší, že si synáček zařídil své malé TV studio, kde se svými kamarády připravuje dobové zprávy).
Zavzpomínejme si na motocykly Simson, krepsilonové ponožky, vzorkované tapety, víkendové kempy, optimistické znělky televizních novin, starty Sputniků... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (449)
ocenenia : European Film Awards 2003 - Najlepší film ()
Uznávám, že jsou ve filmu určité asi nereálné scény, ale jinak jsem se královsky bavila. Jde spíše o tragikomedii, velmi originální a výborně zahranou. Brühl je vynikající, líbil se mi také v Hanebných panchartech a ve filmu Co kdybychom žili společně? Film je natočen s nadhledem a humorně vykresluje velkou synovskou lásku. Rozhodně nečekejte vyloženou řachandu. ()
Velmi příjemné překvapení. Může někdo pochybovat o nereálnosti udržování umělé iluze o NDR v jednom panelákovém pokoji, ale autoři mají právo na určitou licenci, jak budou svůj příběh vyprávět. A pokud na tento způsob přistoupíme, velmi dobře se u filmu pobavíme. Příběh je slušně vyvážený jak na komediální, tak i na dramatické momenty. Film ale spíš akceptují diváci, kteří v době pádu zdi byli minimálně ve věku hlavního hrdiny a dobu si prožili na vlastní kůži. Mladším ročníkům může být příběh krapet odcizenější... ()
Těžko mi hodnotit film,když jsem u něj už dvakrát usnul.Můžu? Tak jo,- nic moc. . Těžko mi je ,soudruzi,těžko. ()
Hořkosladká komedie, která mě vážně bavila! Není založena na prvoplánových fórech, ale ty, které tam být měly, mě rozesmály nahlas. Nicméně je Goodbye Lenin snímek, jehož narážky na tehdejší dobu pobaví a ocení spíše generace, která to skutečně zažila. ()
Na tento film jsme se dívali dvakrát ve škole a moc se mi líbil. Je pravda, že kdybych se teď nedívala, kde hrál Daniel Brühl, tak bych na něj zapomněla, to jsem ho ještě neznala, ale je pravda, že mi byl povědomý. ()
nostalgické 4* ze vzpomínek skládám i tento komentář. Je to ve své podstatě milý a citlivý film o rodinných vztazích na přelomu pádu berlínské zdi. Na vyšší level ho u mě vytahuje hpředevším soundtrack, který patří u nás doma k často přehrávaným. [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 2 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 1+ /// ART: 0 /// STYL: 1 /// CASTING: 1 (3*MAX) ] ()
6/10 ()
Správná sranda která si nehorázně dobrým způsobem utahuje z totalitního režimu!!!! Zprvu jsem se filmu bál ale že to bude taková pecka jsem nečekal!!!!! ()
Německé Pelíšky s lepším příběhem a menší mírou podbízivé všehumornosti. ()
Originalne a napadite. Smutne a miestami aj vtipne. Zavarane uhorky, ktore uz nie su v predaji, socha Lenina vo vzduchu, Burger King, reklama na kolu - ako to urobit, aby jeden clovek uveril, ze este zije v minulom rezime? Aj to sa da...(len neviem, ci je to aj realne...) Kazdopadne na film sa pozeralo dobre. 70% (nieco medzi 3 a 4*). ()
Výborný film s decentným humorom kde sa šikovne vyhli presadzovaniu politických názorov. Vôbec som nepostrehol ako zámer politickú propagandu a to robí tento film skvelý. Daniel Brühl sa začína u mňa stávať ako takmer istota dobrého filmu pokiaľ v ňom hrá poprednú rolu. ()
v Eu sa rocne natoci 800-1000 filmov. skoro rovnako, ako v indii. :) na rozdiel od indie, kde vacsina filmov sa dostane tam, kam je urcena, EU filmy maju problem s distribuciou. aj tie uspesne v tej ktorej krajine. tak je potesitelne, ze aspon tato, v nemecku uspesna komedia, sa k nam dostala. v case moznych budicich lavicovych zmien je dobre ´ostalgicky ´ zaspominat si, ake to bolo. ()
Je zvláštní, jak film, jako je tento, s čím dál větším odstupem aktuálnosti nejen že neztrácí náboj a sílu svého odkazu, ale naopak jej ještě nabývá. Nebo se možná jen ze mě stává čím dál větší nostalgik... Hudba: Yann Tiersen (recenze soundtracku). ()
Dostal jsem pár doporučení, ale film jsem si představoval trochu jinak, takže mě komornost, až obyčejnost poměrně zaskočila, ale i takové filmy je dobré občas vidět. Jenže se mu přeci jen podařilo překvapit mě, když předvedl chytrou kličku ve vyprávění, u které ale nezůstal stát a v novém směru pokračuje dál a dál a nabaluje na sebe to, co předtím neměl. A žánr komedie je zavádějící. ()
Na začátek se sluší říct, jak jsem se dostal ke zkouknutí filmu - bylo to z propagačního DVD ODS z voleb z roku 2006, ovšem až dva roky po volbách, protože celou tu dobu leželo někde v prachu:-D Hodně mě pobavila ta originální myšlenka vytvoření vlastního NDR a na konci trošku opožděné a postupné odhalování pravdy, kde už to až moc začínalo zavánět totálním happyendem, který byl však pak hodně rychle utnut. Hodně to bývá srovnáváno s Pupendem, které je pro mě rozhodně herecky silnější, ale u Lenina se mi zas víc líbilo vykreslení doby a taky silnější příběh. ()
Strnuli herci, strnuli a scénář se tím pokusili pohřbít. Strnuli jako socha Stalinova. Strnuli jako bolševik při pohledu na dolar. Co se mu odehrává v nitru? Běsný chtíč nebo děs prostupující celou bytost? Nevím, herec nezvládl zahrát kvalitně ani chůzi po chodníku, natož nějaké emoce. ()
Upřímně kolik jsme viděli komedií, které se odehrávají na pomezí let 1989-90 a odehrávající se během sjednocení Německa. Docela dokážu pochopit, že v tom zainteresovaný národ bude vidět kult, ale z našich zeměpisných šířek se to těžko chápe, i když máme za sebou to samé. Původní nápad je hodně zajímavý a rozhodně produkuje spoustu vtipných situací. Jenže všechno se děje tak říkajíc na jedno brdo. Opakované vtipy a situace nepřidávají na atraktivitě. Zajímavý počin, ale ničím nevybočující z žánru. ()
Německá schizofrenie vyjádřená veselým příběhem, kde se nicnechápající babička ocitá v úplně novém a neznámém světě. Dnes už může film fungovat i jako dokument o porevolučním vývoji a to nejen v Německu, ale i u nás. 75% ()
Good bye, Lenin! je příjemné a hravé filmové dílo se satirickými prvky. Zápletka sice při určitých úhlech pohledu začíná ztrácet svojí přirozenou logiku, ovšem vše je prošpikováno dostatečnou dávkou entuziasmu do té míry, že konečný výsledek diváka strhne svým umíněným fabulačním milosrdenstvím ochrany. Nevnímám tento film jako nostalgické pohledy na socialistickou minulost, ale jako rozpačitý náhled na prázdnotu při nahrazování komunistických životních hodnot komercí bez hlubšího smyslu a sounáležitosti. A film plyne ve svižném tempu rozpustilé zábavy možností života. Hlavní postavou příběhu je mladý Alexander Kerner (zajímavý Daniel Brühl, jako malý Nico Ledermueller), který každou možnou chvilku věnuje přípravě jednotlivých detailů k dotvoření ochranného valu milosrdných lží podoby lidského společenského štěstí jednotlivce. Celkový rozměr dostává svůj dokonalý tvar absurdního blahobytu světlých zítřků. Hlavní ženskou postavou je Alexova matka a zasloužilá socialistická učitelka Christiane (dobrá Katrin Saß), která se k ideálům socialismu přiklonila z čistě praktických důvodů ochrany osobní neschopnosti k radikální a nezvratné změně života. Socialistické uvědomění je pouhou pózou a gestem k přežití bez milovaného partnera a k vzestupu prosperity vlastní okleštěné rodiny. A Lenin se shovívavým úsměv pozoruje historické změny politického postoje. Je zde Alexandrova nová přítelkyně Lara (zajímavá Čulpan Chamatova), laskavá zdravotní sestra. Je zde Alexandrova starší sestra Ariane (sympatická Maria Simon, jako malá Jelena Kratz) s porozuměním i pobouřením nad bratrovým jednáním. Je zde Alexandrův kamarád Denis (Florian Lukas) se svým jedinečně rozverným filmařským přínosem. Je zde nový Arianin přítel Rainer (příjemný Alexander Beyer) jako předobraz nového začlenění do komerčního programu západu. Rozkošnou postavou je první východoněmecký kosmonaut Sigmund Jähn (zajímavý Stefan Walz) v životní roli nového větru v čele východoněmeckého socialistického ráje. Z dalších rolí: Alexandrův haněný a nervózní otec Robert (Burghart Klaußner), Christianin bývalý ředitel v rozpacích rozpadu doby Klapprath (dobrý Michael Gwisdek), či zástupce podvedených důchodců v rozmaru doby pan Ganske (Jürgen Holtz). Je to vtipné, je to kousavé. A především to je hravé ve svém systematickém a pečlivém budování jiné dimenze reality. ()
Reklama