Réžia:
Kristoffer BorgliScenár:
Kristoffer BorgliKamera:
Benjamin LoebHrajú:
Kristine Kujath Thorp, Eirik Sæther, Fanny Vaager, Fredrik Stenberg Ditlev-Simonsen, Sarah Francesca Brænne, Ingrid Vollan, Steinar Klouman Hallert (viac)VOD (3)
Obsahy(1)
Režisér Kristoffer Borgli v tejto čiernej, satirickej komédii zobrazuje toxický vzťah, ktorý rýchlo eskaluje do desivých nových úrovní narcistickej sebaprezentácie. Signe a Thomas sú mladý pár so vzájomne nezdravou súťaživosťou, ktorá naberie nebezpečný smer, keď sa Thomas náhle presadí ako súčasný umelec. Signe v reakcii na to, urobí zúfalý až sebazničujúci pokus o znovuzískanie svojho postavenia tým, že sa úmyselne stane chorou, aby prilákala na svoju stranu pozornosť a súcit. Kristoffer Borgli brilantne satirizuje sebaprezentačné tendencie v súčasných médiách a impulz hľadajúci pozornosť v nás všetkých. (Film Europe)
(viac)Videá (3)
Recenzie (102)
Artovina znesiteľná aj pre bežného diváka, hoci nie dvakrát príjemná na pozeranie. Hlavná hrdinka je totiž totálne nesympatická, celý čas jej želáte len to najhoršie a ono vďaka jej chorobnej potrebe dosiahnuť pozornosť okolia a získať slávu sa jej pomerne škaredé veci aj dejú. Témy sebaprezentácie, sociálnych sietí, sebapoškodzovania, ale aj inklúzie boli spracované podnetne a zaujímavo, viacero scén nepríjemných a jedna či dve (pes, fotenie) aj zapamätateľných. Humor a satirické motívy sú tu len na okraj a kvôli nim + viacerým scénam vystupňovaným do absurdna + logickej priestreľnosti (utajovanie pôvodcu zdravotného stavu) sa film nedá brať 100% vážne. Na jedno pozretie neurazilo, no na vyššie hodnotenie by som osobne potreboval výraznejší a lepší záver. 3* ()
Film natolik důmyslně anti-hrdinský, karikaturní, morbidní, cynický, nesympatický a provokativní, až je svou provokativností naprosto sympatický.... Fakt bravurní, brutálně upřímná a přesto ukrutně zábavná satirická studie narcismu [a jistým způsobem i body-horror, komicky převracející svoje žánrová pravidla prdelí naruby], ale zároveň i geniální společensko-kritická reflexe, konfrontující diváka svým nekompromisně nastaveným zrcadlem o egocentrismu, žárlivosti, touze po pozornosti a fenoménu toxických vztahů – a chtě nechtě platná nejenom ve Skandinávských končinách.... neskutečný překvápko; o to líp uděláte, když do tohohle filmu půjdete komplet naslepo. ()
V polovici si poviete – je to hnusné a ľutujem, že som sa do tohto filmu pustila. Pocit zhnusenia je ale presne to, čo sa v divákovi má uhniezdiť. Signe a Thomas sú narcisti obidvaja, súperia o pozornosť sveta a Signe ide ďalej, až za hranice normálnosti. Asi to má byť výpoveď o stave nášho sveta, blízki nie sú schopní počúvať sa? (Signe po prvom pobyte v nemocnici: „Len tri návštevy a 56 reakcií?“) Odkazy na moderné umenie, modelingové agentúry, podporné skupiny, internetový obchod, kde sa dá zohnať všetko... ()
„Narcisti jsou ti, kteří to dokážou.“ - „Hodně lidí to zvládne, narcismus není podmínkou.“ - „V kombinaci s talentem je to plus.“ - „Pokud je to pravda, že narcismus podporuje kariéru…tak proč pracuješ v kavárně?“ - „Protože nejsem narcis.“ Hlavní hrdinku Signe zřejmě nejpřesněji vystihuje ono profláknuté attention whore. Divák fascinovaně a zároveň s odporem sleduje její postupně vzrůstající snahu strhávat na sebe pozornost ostatních (za pomocí lhaní, předstírání, překrucování pravdy či sdělování pouze její části), přičemž mu je ze Signe čím dál víc špatně (a to místy i fyzicky, neb maskéři se vyřádili) a tohle pohrdání se s přibývající stopáží zvětšuje. A přestože se říká, že vrána k vráně sedá, nechápal jsem, proč spolu tihle 2 byli, když si oba libovali ze strhávání pozornosti ostatních na sebe…tedy z toho druhého pryč. Film je každopádně velmi vydařenou satirou, a přestože má mnoho momentů, ze kterých hlavně mrazí, absurdita chování hlavní hrdinky mě několikrát upřímně rozesmála (pobaví i groteskní sexuální scéna). Dám silné 4*. ()
Vynikajúca čierna komédia s štipkou body horroru, tvrdo satirizujúca rôzne aktuálne neduhy vyspelej spoločnosti - od potreby byť videný cez apatiu jednotlivcov i spoločnosti až po absurdnosť niektorých spoločenských snáh o inkluzivitu. Humor miestami zatína do živého. Film je dobre natočený, má spád, plynulo preskakuje medzi rôznymi témami a to všetko sa odohráva v príťažlivom prostredí rôznych lokácií v Osle. Potešia aj drobné detaily ako pekná práca s typografiou. 4.5*. ()
Galéria (17)
Zaujímavosti (3)
- Postavu režiséra focení fiktivní módní značky Regardless si zahrál samotný režisér snímku Kristoffer Borgli. (Shizle)
- Krádeže designového nábytku byly inspirovány skutečností. Odehrávaly se v Oslu a zloději byli chyceni během natáčení filmu. Překrývalo se to s produkcí a uvedením filmu do té míry, že se v Norsku objevily zpravodajské články, které říkaly, že samotný soudní případ byl možná marketingový tah pro film. (catnipped)
- Režisér Kristoffer Borgli na otázku, co ho inspirovalo k natočení filmu, odpověděl: „Příběh vznikl z hromady drobných postřehů, spousty maličkostí, osobních i kulturních. Nedávno se objevila pomíjivá tendence k všeobecné romantizaci utrpení, která jako by pronikla do všeho od společenských vztahů až po firemní reklamu. Přišlo mi to jako zajímavá věc k prozkoumání.“ (catnipped)
Reklama